Režie:
Małgorzata SzumowskaScénář:
Małgorzata SzumowskaKamera:
Michał EnglertHudba:
Pawel MykietynHrají:
Juliette Binoche, Anaïs Demoustier, Joanna Kulig, Louis-Do de Lencquesaing, Krystyna Janda, Andrzej Chyra, Jean-Louis Coullo'ch, Scali Delpeyrat (více)Obsahy(1)
Polská režisérka Małgorzata Szumowská natočila film odkrývající smutnou realitu vysokoškolských studentek v Paříži, které si na studium vydělávají prostitucí. Úkaz, který se netýká jen francouzské metropole, ale univerzit obecně kdekoliv. Investigativní novinářka Anna je žena ve středním věku, má rodinu a děti. Setká se se dvěma studentkami, které se živí nejstarší ženskou profesí a vyslechne si jejich příběh. Téma článku jí čím dál více pohlcuje a zasahuje i do jejího osobního života. Kdo je vinen za morální úpadek mladé generace? Lze vinit celou společnost? (Febiofest)
(více)Videa (1)
Recenze (40)
Je pro mě překvapivé, jak některé místní komentátory minulo sdělení snímku. Soustředíc se na domnělou vyprázdněnost "utrpení" vyšší střední třídy se zaseknutou ledničkou a "odhalujíc" prý pseudoartové zobrazení "pouhé" novinářky účelově poslouchající radio Classic (wtf), opomíjí, že Szumovská ukazuje na tato pozlátka - formálně reprezentující mezitřídní/mezigenerační distanc -, dekonstruuje jejich porcelánovou krustu a staví paralelu mezi cestou životem novinářčiných informátorek a tím, jak žije ona sama. Na tom není nic do sebe zahleděného ani samoúčelně uměleckého. Elles naopak vykresluje - a nutno říct, že přehledně, nikoliv zmateně nebo nemotivovaně -, sociální realitu s ohledem na její rozostřený charakter. Sděluje nám zřetelně: ne, kdo si vydělává tělem, není jen šlapka nebo jen oběť. Nemá z toho jen potěšení nebo jen zničený život. Nejde jen o jejich autonomní rozhodnutí nebo jen o důsledek problémů systému. A ne, "vydělávání tělem" nelze redukovat jen na situaci, kdy zavolá cizí člověk a ráno nechá peníze na nočním stolku a nejde o téma, která se týká jen a pouze dané ženy. Snímek se soustředí na hranice třídní, generační, genderové, vzdělanostní, situační a další. Staví mezi nimi nepříjemné paralely a až na přehnaně archetypálního manžela zůstává v uvěřitelně nejednoznačné rovině. Nejde o pseudoart, ale o příjemně komplexní náhled na sexualitu jako nástroj, připsanou roli a hybatele dění. ()
Tak jsem se rozhodl navštívit Francouzský filmový festival v Praze a zvolil si film, který místy dost explicitně ukazoval dva příběhy dvou mladých vysokoškolaček z Paříže. Zase to ale nebylo tak drsný, jak by to mohlo na první pohled vypadat. Malgorzata zvolila jemnou techniku kamerových záběrů a tak jsem si místy občas akorát říkal, že kdyby se kamera posunula o pár milimetrů vedle, tak už je z toho regulérní soft porno....ale pořád porno. Na druhou stranu jsem čekal zajímavější příběh. Třeba té postavě, co jí hrála Juliette Binoche jsem vůbec nerozuměl. Já třeba chápu, že je umělkyně, jako plno Francouzů. Jenžeta její rodina nebo některé její chování bylo úplně mimo. Závěr pak jak kdyby vyšuměl do prázdna. Proč tam vlastně vůbec ta rodina byla? No a nakonec mi taky došlo, že ona ten článek v tom filmu vlastně ani nedopsala...a to se tam s ním hodinu a půl vysloveně sere. ()
Odpichne sa to od morálne panickej témy prostitujúcich študentiek. Téma sa však rýchlo stratí a zostanú len scény súloží. A tu je problém. Čo sa tvári ako realistické zobrazenie súlože je nakoniec iba porno aj keď žiadny detail neukážu. Režisérke sa nedarí esteticky uchopiť scény milovania a neútočí tak na divácke emócie ale iba na sexus publika. V ostatných scénach vidíme pobehovať Binoche čoby stárnucu ženu v domácnosti, novinárku píšucu o študentkách reportáž. A tak si s jednou struhne lesbický románik. Artový pseudofeminizmus ako sa patrí. Festivaly len tak mľasknú a ďalší nudný film sa im stratí v pažeráku. ()
,,PÍŠU ČLÁNEK O PAŘÍŽSKÝCH STUDENTKÁCH PRO ELLE. CHTĚLA BYCH S VÁMI UDĚLAT ROZHOVOR. MŮŽU VÁM ZA TO ZAPLATIT, KOLIK CHCETE. A ZŮSTANETE V ANONYMITĚ. MYSLÍM, ŽE JE TO PRO VÁS VÝHODNÉ....“ /// To se jednou novinářka Anna zamyslela a dostala nápad na reportáž. (Dost možná jen chtěla zjistit, co všechno manželé nedělaj doma se svejma ženuškami, možná ji to i trochu vzrušovalo....) A tak mám možnost čumět na lolitky a jejich krátký (a povrchní) příběhy, na Annu a její krátkej (a povrchní) příběh, na kuřbu, análek, piss – ,,JE TO JEN SEX“ (no bodejť, moje slova…). Nuda, šukací scéna (taky nuda? Tož to je složitější…), nuda, bobr, ….. (sem si dosaď co chceš….máš snad nějakou fantasii…). A – teď nevím jestli jsem to tak nějak pobral dobře - pokus o amorální obraz společnosti? (soráč, možná ty slova znamenaj něco úplně jinýho…) Prostě se mě snažej něco říct, ale moje šedá kůra je úplně blbá (ale tu kuřbu, piss a análek chápu, tak snad to se mnou nebude ….co chlapi?) Zcela vědomě podhodnocuju, ale já to tak cejtím. Vlastně necejtím vůbec nic. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Šla bych študovat do Paříže a přemejšlím, jak já se tam kurva uživím? 2.) Nevím, kdy je ten správnej čas se při hledání nájmu mrknout na kozy – na svoje kozy! 3.) Často se ptám, jestli není lepší nebejt manželka, ale kurva. 4.) Thx za titule ,,fridatom“. /// PŘÍBĚH *** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
Francouzsko-polské spojení ve filmu funguje, o tom jsme se x-krát přesvědčili, netřeba vyjmenovávat. Potvrzuje se to i v roce 2012 v podání svérazné polské režisérky Szumowske. Její předchozí snímek ve mně zanechal všelijaké pocity, nyní zašla ještě dál otevřeností některých scén. J. Binoche i A. Demoustier jsou standardně výborné, scénař by možná ještě nějakou tu mouchu mohl vychytat, ale jinak o kvalitní snímek na světě je rozhodně postaráno. ()
Galerie (43)
Zajímavosti (1)
- Ústřední skladba, jež ve filmu víckrát zazní, je pasáž z Beethovenovy 7. symfonie. (claudel)
Reklama