Scénář:
Harry KleinerHudba:
Michel LegrandHrají:
Steve McQueen, Siegfried Rauch, Elga Andersen, Luc Merenda, Louise Edlind, Angelo Infanti, Carlo Cecchi, Jean-Claude Bercq, Ronald Leigh-Hunt (více)Obsahy(1)
Právě po roce se americký profesionální závodník Michael Delaney vrací na závodiště ve Francii, kde byl během závodu trvajícím 24 hodin těžce zraněn. Při prohlídce místa si uvědomuje silné sympatie k Lise Belgettiové, vdově po jezdci, který tragicky zemřel při stejné nehodě. Přestože se Delaney dlouho vzpamatovával z řady těžkých zranění, znovu usedá do svého oblíbeného vozu značky Porsche. Také v tomto závodě Le Mans přitom jde hlavně o souboj a prestiž dvou největších automobilových „stájí" firem Ferrari a Porsche... Hlavní roli v akčním snímku režiséra Lee H. Katzina ztvárnil hollywoodský herec Steve McQueen, známý z řady úspěšných filmů (Sedm statečných, Velký útěk, Motýlek, Bullittův případ a Útěk). Jistě je vhodné připomenout, že také sám závodil a vyzkoušel i obtížný okruh Le Mans, kde se již v té době často jezdilo rychlosti překračující 320 km za hodinu. Film zaujme fascinujícím pohledem do světa automobilových závodů a jeho zákulisí (kameru vedli René Guissart Jr. a Robert B. Hauser), stejně jako autentickými místy závodu. Působivou hudbu k filmu napsal známý francouzský skladatel Michel Legrand. (Česká televize)
(více)Recenze (261)
Dámy a pánové, ve čtyři hodiny odpoledne odstartuje za přehlušujících zvuků burácejících motorů nejtěžší a nejslavnější závod všech dob. Závodníci budou muset ze sebe a ze svých speciálů dostat maximum. Stanou se hrdiny, kteří se zapíšou do dějin automobilových závodů. Jedním jezdcem usedajícím do kokpitu vozu je i frajer Steve McQueen. Čekala jsem trošku více nervy drásajících okamžiků. Líbily se mi záběry z pohledu řidiče. Na malou chvilku jsem si připadala, že sedím ve voze s ním a bedlivě sleduji trať před sebou. ()
Pěkný sportovní film, který hezky vystihuje atmosféru tehdejších závodišť, ovšem nemohu hodnotit lépe než 3, maximálně 3,5*. Steve McQueen je sice sympaťák a charakter, avšak v tomto snímku neměl mnoho příležitostí hrát. Převážná většina záběrů je ze závodní dráhy, občas pohled do kokpitu automobilu, kde vidíme Stevovy oči a jednou za několik minut prohodí naprosto jednoduchou větu typu: "Je mi fajn." Možná jsem očekával od Le Mans něco víc, lépe vystavěný příběh (a nemuselo nutně jít o milostné zápletky, podpásovky od soupeřů, apod.), takže snad proto jsem po zhlédnutí nabyt lehce rozpačitými dojmy. Něco málo mi tam chybělo, zaškatulkuju tento počin do kategorie "sportovní film povahy dokumentární", kde lákadlem je právě McQueen. Ještě než ukončím komentář, tak musím pochválit kameru, která je tu vskutku vynikající. Za nějakou dobu si klidně dám "repete" a možná, že i přehodnotím - člověk nikdy neví... ()
"Závod je život, vše před ním i po něm je jen čekání" Steve McQueen si tímhle filmem patrně splnil vlastní sen a spojil dva světy, které miloval, filmový a svět automobilových závodů. A na výsledku je to znát, je to totiž JEHO film. Kromě aut v něm totiž hraje už jen on a to chápu, nemusí každému sednout. Já mám pro jeho minimalistický, silně chlapský, styl hraní slabost. Nemusí nic říkat, a přesto sdělí mnohé. Příběh o závodníkovi tělem i duší, který na dráze zkrátka a prostě žije. Jeho vidinou však není ani tak vítězství, ale ta soutěž, to klání a poměřování sil, to mu dává onen pocit života. Závěr, kdy se Delaney zdraví se Stahlerem z Ferrari mi dává za pravdu. Kdo má rád tiché filmy, přijde si tu na své, slova opravdu nejsou třeba. Nechci pak srovnávat s tematicky podobným Grand Prix, poněvadž jejich filmová řeč je vlastně neslučitelná, byť na dráze by si všichni protagonisté jistojistě rozuměli. Zážitek pro mne opět pětihvězdičkový. ()
Sledovat Le Mans 1971 druhý den po projekci Grand Prix 1966 je jako rozpačitě, ale s nadějí vyčkávat v restauraci po hlavním chodu na dodatečný zákusek a zjišťovat, že místo něj zůstaly v nabídce jen zbytky jídel včerejška. Přestože minimálně jeden snímek z prostředí automobilových závodů mě opakovaně nadchl, rozhodně mě po většinu času nebavilo sledovat film, v němž se scény závodu aut podél trati stávají téměř veškerou jeho výplní, něco jako příběh mimo jeden samotný závod tu téměř neexistuje, charakterizace postav zůstává naprosto minimální a v hlavní roli figuruje herec, který možná (tedy určitě) umí výtečně řídit rychlý vůz, ale jinak ničím mě tu nedokázal oslovit. Sledovat McQueenův obličej se stejně nasazeným jedním výrazem během věštiny scén začalo být pro mě brzy úmorné, minimálně stejně jako civění na kroužící auta dokola bez přidané hodnoty či invence navrch. Na chvilková vytržení z nekonečné letargie, v podobě zrychlujícího se bušení tepu před startem nebo samotného závěru s Legrandovou hudbu a záběry na pohlednou Elgu Andersen, sice došlo, ale minimálně. Jestliže jsem se této klasice od nevýrazného režiséra dlouho vyhýbal, vlastně jsem o moc (v konkurenci o 5 let staršího Frankenheimerova filmu o to víc) nepřicházel. [50%] ()
Zhlédnout Le Mans v kině v době jeho vzniku, vycházel bych z promítání pravděpodobně s úsměvem od ucha k uchu a zážitkem na celý život. Po několika dekádách se však jedná „jen“ o parádní podívanou s charismatickým závodníkem Stevem McQueenem, jehož život je zde protkaný pouze závoděním a scénář nijak výrazně nenahlíží za oponu. Na jednu stranu je škoda, že se film nevěnuje více chování závodníků mimo okruh, přičemž ono střídmé zakomponování vztahu tak působí naprosto zbytečně a nezajímavě, ovšem zde jde hlavně a jen o závodění. Audiovizuální stránka filmu je na špičkové úrovni, dokazuje to především kamera, která svými fascinující záběry strhává veškerou pozornost a společně se střihem vytváří opravdu úchvatné záběry, jež se nejvíce projevují na počátku a samotném konci 24 hodinového závodu, kdy by se dalo napětí doslova krájet. Le Mans je bez debat povinnou dávkou pro každého benzínového šílence, který ocení krásy okruhu de la Sarthe, předložení všech prvků tohoto jedinečného závodu včetně mechanických poruch, nevyhnutelných havárií či libozvučný řev překrásných závoďáků. [85%] ()
Galerie (17)
Zajímavosti (25)
- Steve McQueen se nikdy jako závodník neúčastnil 24 hodinovky v Le Mans, vrcholem jeho závodnické kariéry byl závod 12 hodin v Sebring,u kde startoval s Peterem Revsonem a zvítězil ve své kategorii s třílitrovým Porsche 908/2, celkově byl druhý se ztrátou 23 vteřin za Mario Andrettim na Ferrari. Toto umístění je o to cennější, že ho McQueen vybojoval se sádrou na noze, kterou měl po nehodě na motocyklu z předchozího závodu. (xisp)
- Po skutočných pretekoch Le Mans v júni 1970 nasledoval týždeň na odpočinok, a potom začal ten “McQueenov Le Mans“, doprevádzaný množstvom ťažkostí. Plagáty, inzertné plachty a tabule sa odsťahovali na ďalšie preteky, a tak SP museli zohnať od najrôznejších firiem náhrady.Ďalším problémom bol hmyz, ktorý v júnových pretekoch zvykne mohutne znečisťovať prilby, chrániče i autá. Už behom prvých týždňov nakrúcania však všetky mušky zmizli. Museli sa teda dovážať a rozmetať na potrebné miesta, aby účastníci vyzerali, akoby ich „nazbierali“ v rýchlosti 300 km/h. (pravo)
- Porsche Steva McQueena (Michael Delaney) se po natáčení filmu vydražilo za 1 400 000 dolarů. (Jimmy15)
Reklama