Režie:
Kendži MizogučiHudba:
Ičiró SaitóHrají:
Kinujo Tanaka, Toširó Mifune, Noriko Sengoku, Čieko Higašijama, Takaši Šimura, Daisuke Kató, Cukie Macuura, Eitaró Šindó, Ičiró Sugai, Sadako SawamuraObsahy(1)
Príbeh ženy bojujúcej o prežitie a zachovanie si tváre v krutom historickom období. Film vychádza z románu Ihara Saikaku, je produkovaný Shintoho Company a nakrútený kamerou Yoshimi Hirano. Autorom scenára je Yoshikata Yoda a režisérom Kendži Mizoguči, jeden z trojice japonských velikánov zlatej éry japonského filmu. Zaujímavosťou je, že pre Mizogučiho išlo o jeden z mála filmov, s ktorými bol spokojný, hoci nebol v dostatočnej miere financovaný.
Príbeh sa začína spomienkami starej ženy v chráme, Ohary, na časy, kedy žila ako milenka Katsunosuke (Toshiro Mifune). Obaja museli strpieť nevôľu okolia kvôli majetkovým rozdielom medzi nimi. Po trpkej skúsenosti sa Ohara neúspešne pokúsi o samovraždu, po ktorej nasleduje zapredávanie svojej vlastnej osobnosti a boj o syna.
(MikO_NR_1909)
Recenze (18)
Ve feudálním Japonsku láska třídy nepřenáší. Mladá Oharu měla nastartováno vstříc blahobytné budoucnosti, ale zakázaný vztah se společensky slabším samurajem jí rázem odhodil na slepou kolej. V době, kdy žena neznamenala víc než věšák na kimono, byl návrat k důstojné existenci obtížný, zvlášť když musela čelit dalším a dalším životním kopancům, které by porazily i vola. ()
Tohle není jen kritika postavení ženy ve feudálním Japonsku, ale hlavně kritika postoje mužů k ženám, který mnohdy přežívá až dodnes. Nádherný, něžný film o křehkosti, jemnosti a čistotě ženy. Hlavní představitelka K. Tanaka předvádí až nadlidský výkon. Je sice pravda, že někdy se dá děj trochu předvídat, ale to nic nemění na jeho vypovídající síle a emocionalitě. Shakespeare se dá taky předvídat a je to při tom nejspíš největší dramatik všech dob. Kdyby někdo označil Mizogučiho za největšího režiséra všech dob, tak bych se nijak nebouřil, maximálně nějaké to jméno bych přidal, ale jen velmi málo. Bacha, možný spoiler: Pro ty nevšímavé - Mifune hraje životní lásku paní Oharu, toho kvůli němuž všechny její štrapáce začnou, ale on už to neví, protože mu setnou..... Takashi Shimura hraje starého mnicha či něco podobného, který zaplatí prostitutce jen za to, že ji ukázal mladým adeptům, aby viděli, jak je prostitutka odpudivá. Film ve mně doznívá dlouho, dlouho, vždy mi srdce zaleje soucitem. Jen pro informaci, jde o příběh o ženě těžce zkoušené osudem, již stíhá rána za ranou (smrt milého, odebrání dítěte, nepřízeň nadřízeného, prostituce, smrt manžela, a vše pořád dokola), a která na konci ze všeho vyjde stejně nevinná jako byla na začátku. Krásná hudba a skvělá kamera. ()
Život Oharu pripomína život samotný - klasickú sínusoidu - raz si hore, raz dole. A samozrejme nikto nemladne, iba starne. Karma je všadeprítomná a nejde od nej utiecť. Celé je to vtisnuté do jednoduchého príbehu bez nejakých výraznejších zlomov. Herecké výkony nijako neoslnia, škoda že Mifune dostal iba málo priestoru hneď na začiatku. Celkovo by som privítal o hodinu kratšiu stopáž, viacero scén, rôznych spevov a hier na strunové nástroje iba preťahovalo film. ()
Trpký pád ženy. Alebo z postavenia dvornej dámy do nezávidenia hodného statusu opovrhnutiahodnej predčasného ostarku. Budhistickí putovníci si ju za pár šestákov predvádzajú v nocľahárni ako varovné odpudivé strašidlo možných sexuálnych chúťok mužov. Syn sa k nej neprizná, muži, ktorých miluje umierajú, rodina ňou dlho opovrhuje, nakoniec sa uvolí, aby mohla byť konkubínou akémusi lokálnemu boháčovi a úradníkovi. Je to trpké ovocie s dlhotrvajúcou nepríjemnou dochuťou, trefne však ukazujúce na neradostný údel žien v patriarchálnej spoločnosti. ()
Bohužel má Rob Roy (ostatně skoro jako vždy) pravdu: Příběh v tomto snímku je až trapně prvoplánový a fabulačně nevynalézavý - těžko si při něm lze nevzpomenout na Cimrmanovu osvětovou pohádku "Jak chudák do ještě větší bídy přišel". Milostnice O'Haru je pak prezentována pouze jako pasivní objekt pro ženy nepříznivých (muži vytvořených) životních podmínek Japonska 17. století, které jsou na její postavě exemplárně demonstrovány, bohužel, jak již bylo řečeno, bez větší imaginace pokud jde o konstrukci děje. Jízd kamery je vskutku dost, na čemž ale není v roce 1952 opravdu nic převratného (rozhodně také nejde o jízdy nijak přehnaně komplikované, i když je myslím můžu označit za velmi promyšlené s přihlédnutím k vnitrozáběrové režii). Kinujo Tanaka, představitelka hlavní role, je skvělá - a to zejména ke konci, kdy jí scénář dovolí projevovat emoce. Nicméně se na film snad budu muset podívat ještě jednou, protože všude píšou, že druhou hlavní roli ztvárnil Toširo Mifune - kterého jsem ale absolutně nezaregistroval. Buď byl k nepoznání namaskován, nebo snad celou dobu ukryt za nějakou dekorací... ()
Galerie (12)
Photo © 1952 - Toho
![Život milostnice Oharu - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/158/713/158713122_3adf12.jpg)
Zajímavosti (2)
- Tento film, ktorý bol vysnívaným projektom režiséra Kenjiho Mizoguchiho, bol výrazne podfinancovaný a produkcia bola nútená použiť sklad namiesto bežnej zvukovej scény. Tento sklad sa zhodou okolností nachádzal v blízkosti železníc a vždy, keď okolo prešiel vlak, museli prerušiť natáčanie, čo ešte viac sťažilo natáčanie filmu, keďže režisér používal dlhé, súvislé a neprerušované zábery. Rovnaký sklad bol použitý aj pre film The Saga of Anatahan (1953). (Bilkiz)
- Toto je najobľúbenejší film francúzskeho režiséra Jacquesa Rivetta. (Bilkiz)
Reklama