Režie:
Federico FelliniKamera:
Giuseppe RotunnoHudba:
Nino RotaHrají:
Pupella Maggio, Armando Brancia, Magali Noël, Ciccio Ingrassia, Nando Orfei, Maria Antonietta Beluzzi, Nella Gambini, John Karlsen, Ted Rusoff (vypravěč) (více)Obsahy(1)
„Každý film má vztah k určitému období mého života," říkal Fellini. A film Amarcord (1973) to má přímo v názvu: „a m'arcord" v romagnském nářečí, neboli „io mi ricordo" italsky, znamená totiž „vzpomínám si". .. Malé přímořské městečko 30. let minulého století je obrazem Felliniho rodného Rimini. Ve volném toku vzpomínek a asociací se režisér v jednotlivých epizodách vrací do dob svého dětství a dospívání. Po velkorysém obrazu slavného a velkého města ve filmu Roma, který natočil o rok dříve, se v Amarcordu vrací do důvěrnějšího prostředí malého městečka zalidněného ve své jedinečnosti a bizarnosti nezapomenutelnými postavami. Hrdina filmu Titta nám představuje na pozadí čtyř ročních období svůj malý svět – svéráznou rodinu v čele s otcem a jeho odbojným přístupem k fašistickému režimu, bláznivého strýce Tea, spolužáky z gymnázia, kadeřnici Gradiscu (Štěstíčko) i převyvinutou trafikantku. Amarcord však není jen příjemně nostalgický – v Tittově / Felliniho vyprávění jsou i bolestné vzpomínky na ztrátu blízkých, neuskutečněné sny a něco, co už je nenávratně pryč. Amarcord je film o setkávání a loučení, o poznávání a ztrátě iluzí, v jedinečné poetice kombinující reálné obrazy městečka a jeho obyvatel s fantastickými obrazy. Snímek byl oceněn Oscarem pro nejlepší zahraniční film a mnoha dalšími cenami. (Česká televize)
(více)Recenze (232)
Kaleidoskop vzpomínek, které ani nemusí být přesné, ale které má každý z nás. Teď jde jen o to, zda-li to bude vzpomínání milé a poetické a trochu absurdní jako v tomto případě, kde však nechybějí ani temné a hrozivé tóny. ()
Krásná nespoutaná Itálie, pastva pro oči i uši. Nepřekonatelný Fellini. 85%. ()
Příjemný film, který mě ale ubezpečil, že poetiku umíme beztak točit nejlépe my. Menzel se Svěrákem mi jsou prostě bližší ... ()
Felllini byl prostě génius, který natáčel nestárnoucí filmy, takže vidět tento na velkém plátně je prostě tutovka:-)). Amarcord byl půvabně milý, vtipný, hravý, se scénami, do kterých krásně zapadli a oslnili herci i kulisy. Za mě osobně mi bylo potěšením v rámci LFŠ v UH/retrospektiva shlédnout film 51 let natočený, který mě rozesmál i pohladil po duši:-)) ()
Úžasná Felliniho freska maloměsta s mnoha minepizodami spojujícími se do kompaktního díla. Film, byť se odehrává v 30. letech, zůstává svým poselstvím nadčasový, což u autobiografických snímků není samozřejmostí. Snímek je extraktem Felliniho citlivosti k životu a k subjektivnímu pocitu člověka, který se zde zhmotňuje do prosté radosti z bytí. ()
Příběh se odehrává v italské vesnici ve třicátých letech dvacátého století. Hormony náctiletých se bouří. Rodina, církev a kamarádství prověřují základy lásky a loajality. Vzestup fašismu je za dveřmi, sex na každém rohu. Vzpomínky, velké i malé přetrvávají. Pyšná žena v červeném přitahuje pohledy úkosem a obdiv. Vnadná trafikantka podceńuje fantazii dospívajících chlapců. Duševně omezený strýček nalézá útočiště na stromě a oznamuje : " Chci ženskou " ! Momenty a události spojené pamětí... a legendární filmový tvůrce je ve vrcholné formě **** ()
Ztřeštěná komedie o partě kluků z italské vesnice, kteří zrovinka prožívají svou pubertu a Felliniho pohled na své dospívání. Italská atmosféra, která se mi zdá nepřekonatelná a snad ani nelze lépe vyjádřit italský chaos, pohoda a pohostinost, tedy italská mentalita. Podle mě jeden z nejkrásnějších vyznání svému dospívání, svému rodišti a těžko uchopitelná italská představa života;-) Abych ale nepůsobila tolik záhadně, řekla bych, že se jedná o italskou komedii, která pohladí po srdci a rozesměje svým pubertálním způsobem:-) ()
Možná trochu jako české Pelíšky. Až na to,že protože to není české není mi to tak blízké. Ale je to legrační a milé. A výborná hudba. ()
Velkolepá mozaika: archetypální maloměsto, nebe, moře, žena jako nezvladatelný přírodní živel (žena jako matka/prostitutka/nymfomanka), procitající sexus, mohutné "hrabalovské" panoptikum (a la Městečko, kde se zastavil čas) zdařilých figurek - všechny ty ženské postavy, učitelé, kněz, spolužáci, příbuzenstvo, věčně se hádající, avšak až do konce spolu setrvávající rodiče... Mollové tóny celkově utlumeny, leč přesto: příchod totality, brutální fašounský výslech, bílý býk v mlze jako symbol smrti (Nohavica: "z mlhy u cesty se vynořili dva bílí buvoli/něco jim zpívám/ale můj hlas zní tak tiše") - celá sekvence v mlze je mistrovskou ukázkou toho, jak vypadá velká filmařina, co znamená vyprávět v obrazech. Smrt matky Titty (autobiografické maestrovy projekce?) přivádí mladého hrdinu k moři - tak jako Zampana ze Silnice, tak jako Marcella ze Sladkého života... Každá věta, každý detail tu má svou roli (doporučená četba např.: Zdeněk Zaoral: Federico Fellini). Fellini má ale, zdá se mi, kompaktnější a celkově více strhující filmy (třeba Darmošlapové, Silnice, i Sladký život). ()
Dokonalý obraz všech stránek italské mentality. A také presvědčivé vysvětlení, proč Italové ve 30. letech propadli fašistickému třeštění. Geniální jako takřka vše, co Federico vytvořil. Kdo dává míň než 5 hvězd, netuší, co je umění. ()
Výborný, lidský film. Jeden zvFelliniho nejlepších. ()
Reklama