Režie:
Wolfgang MurnbergerScénář:
Wolf HaasKamera:
Peter von HallerHudba:
Wolfgang FrischHrají:
Josef Bierbichler, Birgit Minichmayr, Stipe Erceg, Dorka Gryllus, Josef Hader, Christoph Luser, Edita Malovčić, Simon Schwarz, Gerti Drassl, Ivan Shvedoff (více)Obsahy(1)
Muž jménem Horvath zmizel a jediná stopa vede do restaurace „Löschenkohl“, která je v širém okolí známá grilovanými kuřecími specialitami. Nebyl by to ale Brenner, kdyby jej stroj na mletí kostí ve sklepě restaurace nepřivedl k temným záhadám. Z temných záhad postupně vykrystalizují sexuální avantýry, do nichž díky mladé vnadné servírce málem zabředne i zapšklý Brenner. A skoro ho to stojí život.
Po filmech Přijď, sladká smrti a Silentium prezentuje úspěšné scenáristické trio Hader/ Murnberger/Haas potřetí zfilmované kriminální případy Simona Brennera. Nervydrásající filmová podívaná s dokonale vybroušenou formou. [Der Film 2009] (oficiální text distributora)
(více)Recenze (33)
Byl jsem v pokušení narvat tomu pět hvězd za ten decentní, ale skutečně vtipný černý humor a překvapivě úsměvné zakončení. Nemůžu se ale pořád vyrovnat s hrdinovými motivacemi, protože ta bloncka byla fakt hnusná (prej mladá vnadná servírka... chtěl bych vidět holku toho distributora, co měl tu drzost tohle napsat). A kam se vlastně schoval pan Horvath? ;) ()
70% Zatím poslední adaptace knižní série o bývalém policistovi Brennerovi, naštěstí lepší, než předchozí Silentium. Brenner tentokrát není tolik ve středu pozornosti (a dokonce se ani nekočkuje s nasranými policajty) a film samotný dosti balancuje na hranici různých žánrů. Navíc se tu prakticky upouští od hlasu vypravěče, typického pro předchozí snímky série (jestli se nemýlím, zní pouze na samém začátku). Přijde mi zajímavé, že jak v Silentiu, tak v Der Knochenmann mají "hlavní padouši" velmi dobrou motivaci k páchání zločinů, jdoucí za obvyklé choutky po moci, po penězích nebo prostě jen uspokojení nějaké choutky. (Nejvíce se mi líbil první snímek Přijď, sladká smrti, na druhém místě Knochenmann a až na závěr Silentium. Snad se dočkáme za pár let dalšího filmu, knih je totiž tuším sedm...) ()
Ne vždy, když se někdo snaží balancovat na hranici trapnosti, to vyjde. A Knochenmann bohužel až nepříjemně často z této laťky pomyslné absurdity a bizarnosti padá. Hlavní zápletka filmu je okamžitě jasná z „poživačných“:) záběrů na drtičku ve sklepě, což je nepochybně záměr a svým způsobem i pracovaní s očekáváním diváka. Potom se už můžeme pouze soustředit na to, jak a za jakých okolností se aktéři do sklepa dostanou. A tady by právě měla propuknout hravost a originalita tvůrců. Bohužel třeba například Jensenovu humoru je to, co tady Murnberger předvádí, na míle vzdálené. Drtič kostí obsahuje vše, co by podle „správného protokolu“ tento typ filmu měl obsahovat: psychopatického vraha, ruskojazyčnou mafii, děvku, transsexuála, kanibalismus a spoustu kreténů s dementním chováním navíc. Tudíž vše, co by tak mohlo být nějakým obecným prototypem kontroverznosti. Murnberger divákovi podsouvá, že sleduje něco kontroverzního, u čeho by měl být napůl pobaven a napůl znechucen, případně nechutně pobaven, a zároveň docela alibisticky končí záběry právě v tom okamžiku, kdy nabude vědomí, že už by to na běžného diváka mohlo být moc, a tudíž hrozilo nebezpečí, že jeho film odmítne. Ve výsledku je to tak taková salónní spíše podprůměrně zábavná kontroverze, jejíž subjektivní užitek roste s mírou alkoholu v krvi. P.S. Life is Life po ose Laibach-heimatfilm-übermensch-nechutnej saladon na diskotéce-rakouský sklepy budu mít už navždy spojenej s naším jihozápadním sousedem. ()
Stále více ošuntělý detektiv komisař Brenner s věčným pohledem nevinného ňoumy je v podání Josefa Hadera opět neodolatelným, jeho místy až groteskní příhody plné drobných nezdarů tradičně zábavné, pravidelné konfrontace s jeho nadřízeným patří k tomu nejvtipnějšímu z celého filmu. V šíleném kontrastu k tomu se zde odehrává, často i se slušně temnou atmosférou (ať už díky zimě nebo noci), brutální případ série vražd lidí, jejichž pozůstatky končí rozdrcené ve stroji na...... Déle mi ta kombinace moc neseděla, včetně občasných střihů uprostřed humorných scén do scén ve stylu až horrorové krimi, ale když všechno (včetně těch střihů) vyvrcholilo v nejvypjatějším střetu Brennera s jím plně odhaleným vrahem, docela jsem čuměl, kolik drsně černého humoru, podtrženého ještě krátkými hudebními předěly, se v tu chvíli na mě v závratném tempu s největším napětím valilo, až jsem to musel nějakou chvíli rozdýchávat... :o) Kdo viděl jednu dánskou komedii, v jiném komentáři zde zmíněnou a natočenou již 6 let dřív, možná ho Drtič kostí svým námětem nešokuje, zatímco za jiných okolností by svého času mohl. Celkově jsem si ale užil velkou zážitkovou kriminálkou s velmi slušně naplněnými dvěma hodinami stopáže, i se zakomponovanou maškarní zábavou v doprovodu živé taneční hudby. Tuším, že v tomto žánru ze současné produkce nemůžu očekávat něco vyloženě novátorského, tak proč nakonec ne... Těším se na zhlédnutí mnou posledního neviděného dílu brennerovské tetralogie: Silentium. [75%] ()
Po dlouhe dobe jsem shlidl rakousky pocin a byl jsem velice mile prekvapen. Misty nez thriller spise cerna komedie. Role hospodskeho pantaty zvladnuta na vybornou... Polomrtvy letajici rus na voziku visici za achylovky na reznickem haku s dirou uprostred cela po pistoli na vepre... no... kdo neuvidi neuveri :-) ()
Galerie (22)
Zajímavosti (2)
- Wolfa Haasa, autora novely, podle které byl snímek natočen, můžeme spatřit na fotografii umístěné na zadní straně knihy o změně pohlaví. (Othello)
Reklama