Režie:
Lloyd BaconScénář:
James SeymourKamera:
Sol PolitoHrají:
Warner Baxter, Bebe Daniels, George Brent, Ruby Keeler, Guy Kibbee, Una Merkel, Ginger Rogers, Ned Sparks, Dick Powell, Allen Jenkins, Edward J. Nugent (více)Obsahy(2)
Seznamte se s něžnou naivkou, fantastickým tenorem, snobskými hvězdami, producenty v tísni, vulgárními blondýnami a "pochybnými dámami z 80.let”. Ti všichni obývají 42. ulici, zpívají nestárnoucí písně Harryho Warrena a Ala Dubina a stepují ve skvělých tanečních číslech Busbyho Berkeleyho, která vnášela lehkost do tíhy hospodářské krize. Zápletka této šarády se bláznivě zamotává, plná bleskových replik a nových tváří: Ruby Keeler (poprvé před kamerou), Dick Powell a Ginger Rogers, a její fantastická čísla (Shuffle off to Buffalo, You're Getting to Be a Habit with Me či titulní melodie) okouzlují dodnes. 42. ulice díky digitálnímu přepisu restaurovaného původního negativu a optické zvukové stopy už léta nevypadala a nezněla tak báječně a zůstává přesvědčivým důkazem, že lidská touha bavit se nikdy nevyjde z módy. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (34)
Choreografia,krásne babenky s krásne dlhými nohami:Bebe Daniels,Ruby Keeler,Ginger Rogers a kopec ďalších,len sa to tak nimi hemží,k tomu rešpektovaný režisér Warner Baxter,ktorý pripravuje výnimočnú,jeho konečnú SHOW:PRETTY LADY s neustálym 5.týždňovým skúšaním,ktorému ako to býva,vojde problém do cesty,ktorý by túto šou mohol stopnúť,našťastie tomu tak nie je,a ja si vychutnávam pohľad na krásne babenky,spev,step,tanec pod hlavným dohľadom choreografa Busby Berkeley a naozajstného režiséra Lloyda Bacona,kde títo dvaja páni to majú tak nacvičené a premyslené s kamerovými nápadmi,že nemôžem uveriť,ale verím,kochám sa ako to môže byť takto perfektne zosynchronizované,som v tzv.nemom úžase,fakt konečná,posledná šou je zadosťučinením sa doterajší tréning a iné problémy charakteristické pre muzikáli. Je tu vidieť viacej debutov,čo mám na mysli najmä GINGER ROGERS,ktorej parťák bude čoskoro iný velikán,odborník na slovo vzatý,Fred Astaire,s ktorým vytvorí jednu z najlepších dvojíc v dejinách filmu... Neviem,či si môžem dovoliť prirovnať k ALL THAT JAZZ,ktorý je ale,ale viac prepracovanejší...Aspoň podobnosť tu určite je. ()
o mém oblíbeném žánru muzikálu - tedy alespoň co se klasického hollywoodu týče - jsem se vždy domníval, že platí totéž, co se obyčejně říká o baletu - je ohromná dřina vzbudit ten výsledný dojem lehkosti, nenucenosti a snáze a nedat všechnu tu těžkou práci ani náznakem najevo. v ten dojem doufám, kdykoliv sleduji filmový muzikál, kde jsem se vždy více těšil z tanečních čísel a důmyslné mizanscény, než z čísel pěveckých. a v tanci dávám opět přednost skupinovým choreografiím, než duetům a sólovým číslům. když odpustím absenci barvy, jsou filmy Bacona a Berkeleyho jako stvořené právě pro mě. a přitom tento slavný opus nepotěšil, jak by podle všeho měl. kinetické "rozkoše" byl v závěru dostatek, a přitom z něj cosi vysávalo všechen půvab. film samotný totiž tematizoval všechno to vypětí, úsilí a lopotu, kterou tvorba muzikálu obnáší. postavy režiséra na pokraji nervového zhroucení, do níž tvůrci jistě vložili mnohé z vlastních zkušeností, a tanečnic úpících pod excesivním tlakem... nic z toho by v dobrém muzikálu nemělo být znát, a přeci tento není celý o ničem jiném. namísto pocítění éterické lehkosti se cítím jako po přetrpění budovatelského filmu, ze kterého "bolí ruce", i když v tomto případě spíše nohy a hrdlo. a cítím se i nemálo zrazen. vždyť vystavovat takto vyumělkovanou trýzeň všech zúčastněných, od nebohých sponzorů strachujících se o svou nemalou investici, po nebohé elektrikáře, obávající se o zdroj obživy, to vše doslova citově vydírá diváka, který bude sám sebe nutit mít toto představení rád, už jen aby tím vyjádřil respekt vší té imaginární námaze. ale i když jsem už vyjádřil podezření z autobiografických aspektů scénáře, kladu si i přeci otázku: kolik je na tom všem vlastně pravdy? ()
[6/10] (Warner Bros.) (Čb. /// Produkce: Darryl F. Zanuck /// Scénář: Rian James, James Seymour podle románu Bradforda Ropese /// Kamera: Sol Polito /// Hudba: Harry Warren /// Nominace na Oscara: Hal B. Wallis, Darryl F. Zanuck (nejlepší film), Nathan Levinson (zvuk)) [1001 FILMŮ, KTERÉ MUSÍTE VIDĚT, NEŽ UMŘETE] ()
Na 42. ulici jsem zcela postrádal divadelní atmosféru a přitom se tam tak intenzivně nacvičovalo muzikálové představení. Lidé neznalí vlastních jmen se zde němě konfrontovali, reprodukovali slova písní i pohyby tanců, odžívali své nejasné existence a vyvolávali dojem velkého divadelního světa. Každý krok byl však jen úkrokem a od prvních scén se chaotickým děním šířil chlad. Postrádal jsem nadsázku, která by vše zvrhla v travestii, nebo která by, třebas vrcholící milostnou pointou, alespoň nechala explodovat ohňostroj happyendu, či smysluplně vystavěný scénář, který by vážnost, ba osudovost zápletek náležitě vyzdvihl a vpustil diváka do dramatu. Dílčí silné scény, třeba iniciační rozhovor dvou konkurenčních hereček před premiérou (se svou svatební pointou), byly silné, ale až ta závěrečná procházka premiérovou scénou vzkřísila smysly chtivé music-hallu. Rozpaků jsem se prostě nezbavil – a do tance se mi nechtělo. Škoda… ()
Muzikálová komedie, která není nijak zvlášť vtipná. Jejím vrcholem je velkolepý divadelní muzikál, který během celého filmu zkouší divadelní společnost. Závěrečné muzikálové číslo trvá asi 15 minut, ale bohužel je to jen takový mišmaš pěveckých a tanečních čísel, která nedávají nějaký extra smysl, i když jsou docela výpravná a zdařile natočená. Snímek vznikl ještě před vydáním osudného filmového kodexu, takže si tu užijeme plno záběrů na armádu obnažených nohou divadelních tanečnic anebo třeba v písničce spojení "sexy ladies", což jinak moc ve filmech s této doby není. ()
Galerie (22)
Photo © Warner Bros. Pictures
![42. ulice - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/166/598/166598292_adab12.jpg)
Zajímavosti (19)
- Snímek byl natočen podle stejnojmenného románu Bradforda Ropese. (Hans.)
- V snímke sa nevyskytuje zvuk, keďže v tom období nebola tak vyspelá technika, a tak orchester hral mimo kameru. Občas je ho aj vidieť. (Zdroj: moviemania.sk) (classic)
- V tom čase bol režisér Lloyd Bacon najlepšie plateným režisérom u Warnerovcov, zarábal 4225 amerických dolárov týždenne. Tanečný režisér Busby Berkeley, s ktorým podpísal zmluvu Darryl F. Zanuck, ktorá spočívala na 1750 amerických dolárov týždenne po dobu siedmich rokov, neskôr odhadol, že jeho zvýšené nároky na vybavenie javiska prišli na tučných 10 000 za minútu, celkovo asi 120 000 amerických dolárov. (Zdroj: moviemania.sk) (classic)
Reklama