Tvůrci:
James D. ParriottKamera:
Stephen McNuttHudba:
Shawn PierceHrají:
Ron Livingston, Malik Yoba, Andrew Airlie, Paula Garcés, Florentine Lahme, Karen LeBlanc, Eyal Podell, Dylan Taylor, Christina Cox, Laura Harris, Ty Olsson (více)Epizody(13)
-
Pilot (E01)
-
Law of Natural Selection (E02)
-
Threshold (E03)
-
H2IK (Hell If I Know) (E04)
-
Rubicon (E05)
-
Bacon (E06)
-
Fear (E07)
-
Love, Honor, Obey (E08)
-
Eve Ate the Apple (E09)
-
Déjà vu (E10)
-
Solitary (E11)
-
Venus (E12)
-
Kiss (E13)
Obsahy(2)
Píše se rok 2052. Na konec září je naplánován start vesmírného projektu Antares. Osmičlenná posádka vytrénovaných astronautů bude po šest let navštěvovat sedm planet sluneční soustavy. V týmu měl být i zkušený astronaut Maddux Donner. Kvůli nehodě, která se stala před pěti lety při výpravě na Mars, však nepoletí. Je pouhým náhradníkem. Stejně je na tom i jeho přítel a spolupracovník Ted Shaw. Tenkrát museli pro dobro mise a na rozkaz velitele odstartovat bez dvou kolegů, které nechali na povrchu Marsu zemřít… V baru se odehrává bouřlivá oslava a loučení se Zemí. Velitel projektu – odměřený Mike Goss – dává zrovna interview novinářům. Ti se diví, proč nebyli místo nezkušených nováčků do mise nasazeni Donner a Shaw. Rozhovor se opět vrací k tragédii na Marsu. Donner to psychicky neunese a napadne jednoho z reportérů... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (79)
rozpačitej začátek a po 5 dílech ještě rozpačitější průběh..jako by ten seriál vlastně o ničem nebyl..entita ukrývající se na lodi je zatim tak přízračná jako neviditelná jako nepochopitelná jako úplně zbytečná..postavy jsou na astronauty dost nevyrovnaný osobnosti s bohatou minulostí, která by každýmu normálnímu člověku řekla, že tyhle lidi se z ní asi jen tak nedostanou..uvidíme jak se to vyvine.. ()
Je to škoda že byl tento seriál zrušený,přesto že se jedná spíše o ukecanou vztahovku,má(spíše měl) velký potenciál,ale jak psali v Pevnosti,zdá se že na tohle ještě nejsou diváci připraveni.Je tu jedna loď,jedna posádka,jedno řídící centrum a jedna mise..nic moc,dalo by se říci.Seriál má však skupinku sympatických a zajímavých postav v čele s Madoxem v solidním podání Ronem Livingstonem.Hlavním faktorem je záhadná Beta,která dělá seriál ještě zajímavějším.Možná by se dalo říct že je to příběhově jednodušší.V podstatě se tu celou dobu omývá jistá mise na Marsu a další maličkosti točící se kolem jednotlivých postav,ale ono by se i z tohohle dalo postupem času vytřískat více.Bohužel už se nedozvíme co se stane dál a jak to s posádkou dopadne.Neměl bych to tu říkat,ale na druhou stranu si to může každý kdekoliv přečíst.Těchto seriálů je málo a většinou spíše podprůměrné a proto bychom si měli ty lepší,jako je tento případ,hýčkat. ()
Zhruba do poloviny (7. dílu) je téměř vše celkem nezajímavé, hlavně o vztazích mezi všemi postavami atd. Poté se to najednou zlomí a seriál dostává celkem slušné grády, napětí a tu správnou vesmírnou psychologii. Je jen škoda, že už prakticky nevíme co bude dál, když to utli ve 13. epizodě... Na seriál jsou tu i obdivuhodné triky, lokace a kostýmy. ()
Odsoudit Defying Gravity jako Melrose place ve vesmíru je hodně povrchní, i když tomu dost nahrává. Seriál připomíná v mnohém Virtuality, ale nejde tak daleko jako berg ve svém pilotní počinu. Připomínka Sunshine i Big Brothera je tu stále, ale právě reality show a její netradiční prvky jsou vypuštěny jen a jen pro dobro seriálu. Defying gravity tak působí jako zajímavě pojatý sci-fi seriál, který přináší kromě mnoha otázek o entite "Beta" také lidské otázky o vztazích na lodi po i před naloděním. Flashbacky jsou totiž na denním pořádku a vykreslují příběhy postav na 6ti leté výpravě... S ní to však není tak jednoduché, jak by se zdálo a nějakou jednoznačně pojatou misi můžete zapomenout. Obecně se tvrdí o návštěvě několika planet sluneční soustavy, ale hlavním tažným příběhem je právě neznámá entita v doku č. 4 a její dopad na lidské rozhodování i fyziologii... Seriál plný otázek tak pokračuje a představuje mnoho otázek i odvážných pokusů. Po devátém díle zatím snižuji na 3*, protože zlomovému odhalení chyběla šťáva a jedinečnost. Seriál tak pokračuje v zajímavém a netradičním směru, ale výrazně zpomaluje a pro divákovi přináší často více nudy, než z počátku. ()
Tenhle seriál měl pokračovat... to je první věc, kerá mě napadla při sledování devátého (zlomového) dílu. Nakonec jsem svoje hodnocení po shlédnutí poslední epizody ještě zvedl na maximum, a to z čistě subjektivního hlediska, protože 71% si Defying Gravity zasluhuje úplně stejně jako třeba moje oblíbená Čtyřiadvacítka, se kterou tohle sociální sci-fi nespojuje jen stejné procentuální hodnocení, ale i představitelka jedné z hlavních rolí zde a v druhé řadě "Jack Bauer story", tedy Laura Harris. SPOILERY!!! Defying Gravity je nanejvýš odsouzeníhodným seriálem, protože mnozí jej nazývají Melrose Place (nikdy jsem neviděl, ale jestli je to stejně dobrý jako Defying Gravity, asi bych to měl napravit). Nebo jinak. Ale opak bude asi pravdou, ačkoliv jsem MP nikdy neviděl, Defying Gravity je neučebnicovým příkladem soft space opery se sociologickým podtextem. Soft proto, že naprosto neřeší nějaké technické a vědecké aspekty, a space operou proto, že klasicky staví skupinu jednotlivců do rámce meziplanetárního sci-fi problému (anebo jinak řečeno - konfliktu; jenže tady nechápejte konflikt jako střetnutí dvou stran s halapartnama a puškama). Během sledování Defying Gravity jsem si všiml několika kulervoucích a potenciálních prvků, s nimiž se dalo brutálně pracovat (např. Nadia; možnost, že Sharon s Walkerem na Marsu ještě žijí; minulost Jen, atd.) a které by se daly posunout nejen z minulosti do přítomnosti (Nadja), ale i do budoucnosti (Sharon, Jen). Vztahová problematika je pak sice notnou součástí, ale nesmíte ji brát jako nejdůležitější, protože je to jen berlička, kterou si pomáhají objekty (beta a gamma), neboť scénář ještě asi určitě nevěděl, co vlastně mají objekty dělat. A tak je jejich práce propojena se vztahy, které jsou důležité, protože kdybych si nevybudoval vztah na lodi se sedmi zbývajícími lidmi, nebo alespoň s jedním z nich, skončil bych v ponorce a všechny vystřílel. [Důležitá zmínka pro rejpaly: NASA si nikoho nevybrala za kosmonauty, anýbrž pouze ony nespecifikované objekty Beta a Gamma si vybraly tyhle psychicky labilní postavy.] Seriál má ohromnej potenciál a je zazděnej malým rozpočtem ("prospal bych čtvrtou světovou..." - znamená to, že svět si už prošel třetí? Plus technologický pokrok za posledních 15 let zmiňovaný tuším v poslední nebo předposlední části jasně povzbuzuje ideje o válce, neboť co jiného než válka přináší technologický pokrok?) a přílišnou zaměřeností na vztahy = tedy nevybroušeností sci-fi prvků. Přesto nutno dodat, že je to logický krok, neboť pokud v první řadě představíme a zformujeme charaktery (viz. 24), v druhé můžeme jít do maxima a vybudovat kulervoucí scény právě s těmi charaktery (však Jack Bauer v druhé řadě už bránil jaderné explozi). A tak dál. Když k tomu připočtu pro mě zajímavé charaktery a sympatické představitele (kromě Nadji a Teda jsem si zamiloval všechny, hlavně Wasse a Donnera), musím subjektivně zvýšit na maximum. No a k tomu samozřejmě nutné filozofické rozcvičky v úvodu každé epizody, kde Donner přednáší svou životní filozofii, aby na závěr jen epizodu zacyklil podle klasické příručky pro psaní povídek a scénářů, nezbejvá než přikejvnout a říct... Strčte si svoje názory do hajzlu, já vím, že ten můj taky není správnej, ale seriál jsem si kurva užil (shlédnut za dva dny) a jeho zrušení mě brutálně sere. Hafk. update: Druhá projekce vytahuje nesmírnou řadu detailů, které jsem prve přehlédl, ale zároveň odkrývá řadu nedomyšlených náznaků, které jsem taky přehlédl. Celkem bych si rád popovídal s panem Parriottem a rád věděl, jak by to všechno mělo směřovat dál. Pač kompletně zabít tenhle seriál ve chvíli, kdy se přehoupne do svojí epický části, to byla pěkná blbost od pánů producentů. () (méně) (více)
Reklama