Režie:
Banmei TakahašiScénář:
Banmei TakahašiObsahy(1)
Film pojednává o životním příběhu proslulého zenového mistra Dogéna. Na počátku filmu je to ještě mnich, který hledá svého pravého mistra. Po dosažení osvícení (satori) začíná zakládat svou vlastní školu s hrstkou věrných mnichů, v hladkém průběhu mu však brání popudlivý klan heizanského buddhismu. Film o zenu, jeho učení a praktikování. (Skatemurai)
(více)Recenze (26)
Přišlo mi, že film tak nějak neví, kudy se vydat. Samotné učení tu bylo imho zobrazeno poněkud povrchně, děj zase nebyl tak zajímavý a sevřený, aby vystačil sám o sobě. Nenudil jsem se, ale ani mě to nijak zvlášť nezaujalo. ()
Směšný film říkající, jak je ten Dógen skvělý a zazen ještě lepší a vůbec člověk je hloupý... Nudný film o Dógenově životě, který se od jeho skutečného života samozřejmě odklání, s pár herci, které mají v Japonsku zvučné jméno. A přesně ti tu stejně mají jen štěk nebo se znenadání vytratí nebo vlastně pro film, jeho příběh nebo vývoj nemají vůbec smysl či význam. Film jistou epizodnotí vypráví o životě jednoho mnicha (mamča řekla běž za Buddhou, tak hoch nelenil a šel). A je to neskutečně nudné. A na tu nudu to má neskutečnou stopáž, já už si v polovině filmu přála, aby zemřel, a i to umírání mu hrozně dlouho trvalo. Každopádně každý japanista ví, že Dógen umřel v zazenu, takže už jen čekal v jakém. :-D Já nevím, během sledování mi film přišel až odporný svou podbízivostí, svými obrazy a tím, co chce říct. Chápu, proč má takové hodnocení na csfd (či kdekoliv jinde), ale pro mě to jen slabší věc, u které jsem se nehorázně nudila. To už si stokrát raději přečti nějaký jeho životopis. Část v Číně je to nejnudnější, co tu bylo, když se vrátil do Japonska, změna, říkám si paráda, začne to být zajímavé a ono to snad i chvíli bylo. Chvíli. ()
Příběh cesty a učení mistra Zenu Dógena Zendži jež do Japonska přinesl učení Sótó z Číny. Film o osvícení si nedovedu představit jináč než jako pomalé a táhlé vyprávění, přesto i se svou jednoduchou krásou mi film nedokázal přinést to co jsem od něj čekal. ()
Dala bych plný počet, ale čekala jsem že se o zen budhismu díky filmu dozvím více. Příjemné překvapení v druhé půlce filmu v podobě Tatsuyi Fujiwari. ()
Jelikož mě zen nijak neoslovuje, můžu to hodnotit jen z hlediska filmu samotného... A film, u kterého potřebuji vidět na stopáž, abych věděl, jestli je pauza a nebo běží, to nemůže skončit dobře :) ()
ZEN, hlboká filozofia veľmi plytko podaná v tomto snímku. Kedže som očakával skôr tvrdé skúšky mníchov, riešenie koánov, samotu a izoláciu v jaskyni, o to viac som cítil sklamanie. "Dosáhl jsi Osvícení ! " " Ano. " Buhahaáááá.... sa mi snád len zdalo. Jednak to bolo dlhé a nudné, postrádajúce hlbšie myšlienky, ale keby to bolo hrané bábkami, tak by to mohla byť celkom fajn 5- 6 dielna rozprávka. Takto to, bohužial, stálo zahovno! ()
Rozhodně jsem se dočkala toho, načež jsem čekala. Vnesla jsem velká očekávání, ale nezklamala jsem se. Jediné, co mi lehce vadilo, tak byl představitel Dogéna, byl mi velmi nesympatický jak výrazem, tak hlasem. Ze všech ostatních mnichů sršel mír, klid a láska, z Dogéna jsem ten pocit prostě neměla a přitom ve skutečnosti by z něho ten pocit měl být i daleko silnější než z ostatních. Poslední čtvrtina filmu byla úžasná. Přestala jsem snad i dýchat a vstřebávala vše, co se vstřebat dalo. A úplný konec s malou holčičkou, která udělala Buddhovi stříšku, byl dokonalým zakončením a vykouzlením úsměvu. Moc pěkné dílo obohacené velice příjemnou hudbou a pohledem na přenádhernou krajinu. ()
Oproti čínskému filmu o Konfuciovi je tohle mnohem komornější a pokud jde o učení Dógena i Konfucia, tak je to oboje stejně povrchní, ale Konfucius měl hlavně Chow Yun-Fata, kdežto ve filmu Zen moc výrazně sympatických postav není. Všichni jsou tak nějak obyčejní včetně představitele Dógena, který tu má být za velmi oduševnělou a moudrou postavu, a který jakože rozumí tomu pravému "osvícení", ale neznalému člověku to prostě jako "nevysvětlí" :). V tom je podle mě to největší mínus tohoto filmu, že prostě pokud člověk nemá představu o zenu, nečetl si o tom nic a Dógen je pro něj úplně neznámá postava, tak tenhle film mu prakticky nic moc ve své povrchnosti neosvětlí. Taky se to dost vleče, ale přinejmenším je to pořád ještě do určité míry zajímavé, jenže směřuje to tak nějak odnikud nikam a strašně to vychází z předpokladu, že divák je zenu znalý. Konfuciův film byl taky poměrně povrchní, ale takovým tím "populárně naučným" způsobem, kdy z Konfuciova učení představil sice jen trošku, ale ukázal jeho život a postavu za zajímavé a určitě vzbudil u neznalého diváka zájem o jeho postavu bez toho, že by se při sledování filmu o něco ochudili. U Dógena je to ale úplně jinak. Z učení ukáže trošku, ale takovým způsobem, že ten neznalý divák spíš tápe a zájem o zen a postavu Dógena vzbudí možná tak z toho důvodu, že se ten divák prostě bude právem cítit o něco ochuzen a bude se chtít dovědět jak to teda je spíš než, aby tuhle touhu po vzdělávání se autoři filmu povzbudili zábavnou formou. Celé je to navíc hrozně skokovité včetně konce, takže ten dojem z filmu o zenu a Dógenovi je umě silně rozpačitý, protože ke konci, kdy asi čtyři scény po sobě vypadaly jako ta finální, mě to prostě už dost unavovalo a taky mě mrzelo, že to bylo takhle uzavřené do sebe. ()
Jak z hlasu, tak z řeči těla mistra Dógena, kterého stvárnil Kankurô Nakamura, slyším jen sílu a nenávist, jakoby mě bodaly trny do uší, místo toho, abych slyšel mír a zář klidu. Film je na své téma velice dlouhý a to hned z několika důvodů. Tento počin nám totiž o Zenu moc neřekne a bohužel toho neřekne ani moc o Dógenovi. I když je v tomto snímku celkem podmanivá hudba, tak to nezabrání dojmu prázdna z filmu. Čekal jsem asi něco pozoruhodnějšího. ()
Nádherný a čistý film se silným vnitřním poselstvím, plný krásných obrazů doprovázených citlivou hudbou. ()
Poklidný film, hladina nezčeřená. ()
I když si tu někteří stěžují, že to je strašná kravina, mně se to docela líbilo. Ono je problém v tom, jak chcete vlastně zfilmovat osvícení, no autoři se toho ujali celkem uspokojivě. Filmové tempo je krásně pomalé, což se k filmu velmi hodí, lahodná hudba, která film provazí, velmi dobře sedla a vyzdvihuje snímek ještě výše. I když to možná není úplně to, co někteří od filmu očekávali, já jsem byl některými scénami potěšen a s filmem jsem docela překvapivě spokojen. Za mě 70% s odřenýma ušima. ()
Pozvolně, v téměř meditativním (občas až uspávacím) tempu vyprávěný životní příběh japonského mnicha Dógena, který v 13. století přinesl z Číny do Japonska pravé Buddhovo zenové učení, které se uchytilo i přes nelibost a inzultace jeho konkurentů. Snímek se mnohem více soustředí na fyzické fungování kláštera a mnišský život, než na samotnou zenovou filosofii. Pár mouder tu sice zazní, ale ty neznalým divákům k pochopení motivací, cílů a vnitřního rozpoložení postav moc nepomohou. ()
Příběh o putování a nalezení toho pravého mistra, který by mladého Dogena dovedl až k oproštění duše, těla… k nirváně, k pravému Buddha stylu. Trnitou cestou a velkou odvahou najít pravé kořeny a pochopení Buddhova osvícení. Z mladého mnicha se posléze stává mistr a zakladatel zenového učení – sótó. Ač nejsem fajnšmekr východní filosofie nevyjímaje náboženství, tento film mne opravdu dostal na lopatky. Režisér si pohrál precizně s detaily. I přesto, že je film dvouhodinovým vůbec vás nenudí. Naopak vás strhne a donutí vás dívat se až do konce. Já neměla nejmenší problém film shlédnout až dokonce naopak mi přišel film krátký, protože byl a je působivým.. naopak vás nepřipraví ani o nedostatek peripetií. Spoiler: Jediná scéna, která se mi nelíbila ve filmu…dogen přichází spolu s úředníkem k vysoce postavenému šogunovi Tokiyorimu, kterého trápí halucinace. Slyší hlasy lidí které zabil. Úžasná je hudební stránka filmu. ()
K tomuto filmu mi bylo řečeno, že je propagací buddhismu. Jako takový bych ho neviděl, pokud jakýkoli film s nějakou historickou postavou nepovažujete ze propagaci jejích názorů či postojů. Na to, jak je film dlouhý mi nijak nudný nepřišel, přestože plyne velmi volně, ale to může být dáno hlavně mým zájmem o tuto tematiku. Nakonec historických fakt o Mistru Dógenovi moc není, proto není divu, že si tvůrci něco sem tam přidali (např. kurtizána). Také příběh o tom, jak pošle matku umírajícího dítěte hledat dům, který nenavštívila smrt, je myslím připisován samotnému Buddhovi. Trochu mě zklamal akorát konec s meditujícími dětmi, přestože měl dobře naběhnuto. To vysvětlení nebylo zrovna zenové, protože v něm se odpovídá spíše náznakem - úsměvem nebo ránou holí, než to vyzvracet tak, aby to pochopil úplně každý. No, možná je to přeci jen propaganda. Ale stojí za vidění. ()
Toto prázdné zrcadlo bylo možná až příliš prázdné. ()
Tento film ukazuje zcela jiné myšlení než racionálně-materialistické, typické pro západní vyspělou společnost. Víru, lásku, intuici, pocity… u nás tvrdě válcují hodnoty přepočítatelné na jednotky, nejčastěji peníze. Zen toto vychýlení navrací zpět do rovnováhy, používá k tomu přímočarý postup, který nám však i přes svojí jednoduchost přijde nepochopitelný či nemožný, protože k absolvování této cesty je nutné učinit několik kroků zpět do oblasti duchovna a ta je pro nás čím dál tím víc nedostupnější. O tom svědčí i fakt, že o zenu bylo ve filmu vyřčeno vše podstatné, přesto mnozí komentátoři zde na ČSFD očekávali více. A filmařské hledisko? Kvalitní scénář, výborná režie, dokonalé herecké výkony. Konečné hodnocení? Alespoň pro tentokrát se vyhnu snahy o vyčíslení a místo počtu hvězd zde popíši pocit, jenž ve mně film v několika okamžicích vyvolal: Jako kdybych najednou cítil všechno to duchovno v sobě, zvláštní pocit hřejivého vyplavení z duše do celého těla. Že by přiblížení se stavu, jenž mniši zakoušeli v zazenu (meditační místnost zen-buddhistů)? ()
Inšpiratívny film s mnohými hlbokými myšlienkami, ktorý mi pomohol zasa trocha viac spoznať zen. Charizmatickí predstavitelia Dogena a Orin mi dokonca pomohli povzniesť sa aj nad stopáž, ktorá však pri ázijských filmoch nie je nič nezvyčajné. ()
Silne duchovný film, ktorý ma po pozretí zanechá premýšľať o zmysle života. Úžasné, akú kvalitu a pokoj mysle mali ľudia v tej menej uponáhlanej dobe ()
Nase zapadni mysleni tenhle film nemuze pochopit. Mozna kdyby si tady hodnotici nejdriv neco zjistili o zenu. Jinak doporucuji si nejdriv precist knihu Cesta zenu od Alana Watts. ()
Reklama