Režie:
Václav HavelKamera:
Jan MalířHudba:
Michal PavlíčekHrají:
Josef Abrhám, Oldřich Kaiser, Dagmar Havlová, Jaroslav Dušek, Tatiana Dyková, Eva Holubová, Vlasta Chramostová, Jiří Lábus, Jiří Macháček, Josef Polášek (více)VOD (4)
Obsahy(1)
Až na několik záběrů se celý film odehrává na zahradě velké vládní vily, v níž žije hlavní hrdina, politik Rieger. Je to stárnoucí elegán, který byl dlouhá léta ve funkci kancléře, nedávno však o svou funkci přišel a zřejmě se s tím neumí vyrovnat. I když se snaží nedat to na sobě znát, zhroutil se mu svět. Musí se vystěhovat z vládní vily a podstoupit nedůstojnou proceduru oddělování erárních věcí od věcí soukromých. Ve vile s Riegerem žije jeho dlouholetá přítelkyně Irena, její přítelkyně Monika, jeho matka, jeho mladší dcera Zuzana a sluha. Riegerův tajemník Hanuš se svým tajemníkem Viktorem třídí věci. Dvakrát tu Riegera navštíví novinář Jack s fotografem Bobem, kteří s ním pořizují velké interview, dvakrát ho navštíví jeho starší dcera Vlasta s manželem Albínem. Mihne se tu i několik okrajovějších postav. Jak běží film, všichni se trochu mění, z patolízala se vyklube zrádce, z byrokrata jediný věrný, starší dcera, která původně nabízí Riegerovi ubytování, nakonec také zradí a ubytování odmítne. Zcela neutrální osobou je zahradník, jediná trvalá spojka s vnějším světem, která přináší nové zprávy. Rieger se pokouší udržet si důstojnost, ale nakonec se z toho všeho lehce pomátne, aby později, až absolvuje policejní výslech spojený s určitým vydíráním, přijal pokorně funkci poradce poradce svého hlavního protivníka, což si sám před sebou velmi racionálně zdůvodní a což znamená jeho konečný pád. Vítězem je náměstek Klein, cynický představitel mladší generace politiků, který se verbálně hlásí k týmž demokratickým ideálům jako Rieger, ale v praxi se jich zřejmě vůbec nedrží. Vládní vilu, jak se ukáže, výhodně koupí od státu a plánuje v ní velké "společensko-kulturní „centrum“. Riegera navštíví rovněž jeho ctitelka studentka Bea, kterou on nakonec líbá, ale je přitom přistižen svou dlouholetou přítelkyní. Tato studentka je ovšem velmi flexibilní, neboť v závěru přichází za Kleinem s toutéž prosbou, s níž přišla dříve za Riegerem, totiž s prosbou o podpis jeho knihy. Film vychází sice ze stejnojmenné divadelní hry, má však svou vlastní osobitou atmosféru. (Česká televize)
(více)Videa (3)
Recenze (487)
Bezprostředně po uvedení Odcházení do kin zde bylo v módě házet ho do odpadu, nyní se do odpadu pro změnu házejí oni uživatelé. Zvláštní. Výsledná známka tohoto filmu tedy ani tak nevypovídá o jeho skutečné kvalitě, jako spíše o válce mezi tamními uživateli. Přistupme však k jádru věci. Režisérský počin Václava Havla je kvalitní, promyšlené a hlubokomyslné dílo. A to natolik, až to drtivé většině lidí, zkažené konzumním životem a polopatickými filmy, není po chuti. Víte, Odcházení není kinematografickým středoproudem. Je to divadelní hra přenesená na filmové plátno s mnoha odkazy jak na politický, tak společenský život, hra s humornými absurditami a důrazem na propracované detaily. Plně pochopit ji během první projekce nelze (soudě čistě subjektivně), to však ještě neznamená, že je hloupá a zbytečná! Naopak, přesně naopak. No a co technická stránka? Kamera úžasně umělecká, hudba úderná (jak jsme u Michala Pavlíčka navyklí), herecké výkony koncertní a celkové obsazení hvězdné. Přítomnost dvorních herců Havlových her, chartistů, bývalých politiků nebo členů tehdejšího prezidentského týmu, dodává Odcházení další a další rozměry. Tudíž ani okem není možné vstřebat všechny maličkosti na první pokus. A přitom, pozor, nelze hovořit o přeplácanosti. Suma sumárum - už pouhý fakt, že náš bývalý prezident Václav Havel natočil film, by měl být dostatečným lákadlem k tomu, abychom jej všichni zhlédli. Hodnocení je samozřejmě věcí individuální, jen se pokuste odprostit od předsudků. Toť vše, na závěr smekám před samotným Havlem, že si sám ze sebe dokáže udělat legraci. ()
...SBOHEM DOME, SBOHEM SADE, SBOHEM ALTÁNKU, SBOHEM PŘILEHLÉ STAVENÍ....... /// Už v úvodních titulcích poznáte, kdo jsou ,,moji“ kamarádi a že díky sponzorům ..., prostě díky sponzorům. A za chvíli zjistíte i to, co si Vašek o sobě (a pak i o těch kolem nás) myslí. PAN KANCLÉŘ MLUVÍ JASNOU ŘEČÍ... (Pan kancléř možná...) Člověk je určen ke svobodě... jak krásně naivní, jak Havlovské, jak ... – těch myšlenek je tady neskutečný množství. Jeden velkej monolog mezi dialogy, méně či více srozumitelný, o politice i věcech, který s ní nesouvisí a stejně u ní končí. Havel DRAMATIK si prostě ,,svoje“ divadlo hodil na plátno. Některý věci nechápu, ale jemu je to jedno, von ty svoje názory ze sebe potřebuje dostat ven! Humor – no humor.... takovej ten ,,Havlovskej“ vtip, že mě několikrát málem ,,jeblo“ (...a nevyjádříte se ani k tomu, proč se nevyjádříte ani k tomu, proč se k tomu nebudete vyjadřovat?)... Tolik myšlenek a (zaplať Pán Bůh) tak málo času! Kravina? Vodpálit to může každej (a nemusí se na to ani dívat). Napsat něco ve smyslu .... starý ubohý a směšný (prasák)... Na druhou stranu (chca – nechca) - s přibývajícím věkem – musím uznat, že se mi to nezdá až tak debilní. Zřejmě PRAVDA A LÁSKA ( i u mě) VÍTĚZÍ NAD .... vždyť víte. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Nepotřebuju žádný důvody! 2.) Nechápu, proč je pro službu této zemi ideální funkce poradce poradce. 3.) Film, ve kterým má jednu z hlavních rolí AlmaKelly Box Bell Cavalieri del Monnferrato nemůže bejt špatnej! ()
Film vzbuzuje emoce již samotnou osobou režiséra, který rozděluje některé diváky na přívržence a na ty, kteří ho nemají rádi. Mnozí mí přátelé na film nešli již z toho důvodu, že mají na osobnost V. H. jiný názor než já, ale k filmu. Pro mě osobně je film velice zdařilý, vtipný, „filmařsky“ obsahuje zajímavé momenty a práci s kamerou. Na můj vkus možná trochu více „přehvězdováno“ (herci). Někdo vyčítá filmu, že je to pouze divadlo natočené filmovou kamerou, že se děj odehrává na jednom místě, ale vlastně proč ne? Zdůraznily se tak jednotlivé postavy a dialogy. Možná, že kdyby byly použity klasické filmové techniky, jak chtějí někteří kritici, že by dojem filmu byl mnohem méně přesvědčivý a méně „havlovský“. Měl jsem možnost vidět také divadelní hru (v obsazení s J. Třískou) a obě verze - divadelní i filmová - mě rozhodně nenudily. --- Mé hodnocení: 74%. --- Viděno: (23.03.2011 - Kino Lucerna - předpremiéra ČR). ()
Námět, scénář a režie : Václav Havel. Hudba : Michal Pavlíček. CITÁT - Myslím že je čas dozrát k mému odpolednímu grogu.......... Film je obsazený mnoha českými hvězdami jak té mladé tak i té starší generace. Je to vlastně celé jen o slovíčkaření a dlouhém dialogu. Chvilkama mi to připadalo ujeté ale asi to byl záměr. Nejlepší na filmu je postava pana Knoblocha, kterou trefně vyrobotizoval Krobot. CITÁT - V hospodě se povídalo........... Před (za) kamerou se nám začne rozvíjet život a osud kancléře (bývalého) Viléma Riegera (Josef Abrahám), který má teď dost času a tak nám bude rád o svém životě vyprávět. Ale jak jednou řekl sám Václav Havel - Obliba není vše. CITÁT - Člověk je určen ke svobodě......... Děkujeme, že jste si vypli své mobilní telefony a dokoukali tento příběh. Já s tím měl docela problém. Na mě je to moc ujeté a bizardní. Ale co se mě velmi líbilo bylo paradoksně noční psychovyvádění okolo 60 minuty. To se povedlo a je to asi jediná akční scéna ve filmu. V tom smyslu je nesmysl. A jest-li se mi to líbilo , Asi jo. Určitě. Určitě asi jo. ()
Galerie (21)
Zajímavosti (16)
- V závěru filmu se za kočárem objevuje Ladislav Špaček, bývalý prezidentský poradce Václava Havla. (SLOTH)
- Ukázka z filmu byla promítnuta na Evropském filmovém trhu při Berlinale 2011. (Zdroj: Wikipedia.cz)
- Režisér Václav Havel si do filmu vybíral herce sám. (M.B)
Ačkoliv jsou divadelní hry Václava Havla řazeny k absurdním dramatům, Odcházení má blíže k surrealismu. A jeho filmová podoba podtrhuje všechny významné aspekty hry samotné, rozvíjí je a dotváří naprosto precizním způsobem. Přiznávám se, že z divadelní podoby Odcházení jsem nebyl zrovna nadšen, a zcizovací brechtovské prvky mi vadily ze všeho nejvíc. Možná to bylo i tím, že hra nebyla pořádně zakusena herci, hodně proti srsti může být přehnaný patos v podání Jana Třísky nebo Zuznay Stivínové. Filmová podoba je oproti tomu jemnější a citlivější. A tragikomičtější. Díky tomu se povrch stává jen kulisou ve stylu výprav a kostýmů Ester Krumbachové, aby se mohl více rozeznít vnitřní svět postav, dialogů a myšlenek. Když už je řeč o Ester Krumbachové, ne náhodou si lze vybavit podobně střižený film Jana Němce O slavnosti a hostech, který stojí na podobném půdorysu s podobně vedenými dialogy, jemnou absurditou i surrealismem, a hlavně v podstatě podobnou myšlenkou. Avšak jinak - moderněji - uchopenou a otočenou naruby. Základní téma - lidé se na politických postech mění, ale jejich blbost je věčná -, doplňují další motivy, z nichž některé se nečekaně ukáží být nadčasové - ta ukradená pravítka jako dar přece každému musejí připomenout jednu ukradenou propisku. Jsou zde pojmenovány i další nešvary doby - patolízalství, hrabivost, vlezlost, výměny kabátů, buranství či bulvárnost... Panoptikum postav, vyjádřené rockovou parodií na Ódu na radost. Až vedle toho všeho bývalý (nejen komunistický?) poslanec může vypadat jako prosté neviňátko, překvapené, co se stalo a kam se ten svět dostal. Sledujeme sice osudy kancléře v důchodu (a jeho nezvyklou suitu věrných nevěrných), který čeká, že ho lidé a média budou stále oslavovat, a místo toho mu hrozí, že se bude muset vystěhovat z vládní vily. Ale tahle prostá story s sebou nese i další charaktery, záměrně karikované až přehnané. Na to, že jde o Havlův režijní debut, je jeho práce s herci skvělá, a vše dovádí k dokonalosti kamera Jana Malíře - jak kompozicí záběrů, tak vyjádřením atmosféry děje. Celé obrazové absurdnosti dopomáhá i řízný střih a ostatně zajímavě zvolená hudba (Měsíčku na nebi hlubokém mne dostalo) i práce s ruchy. Film se odehrává sice v podstatě v jedné lokaci, ale nenudí ani náhodou. Souvisejí s tím samozřejmě i herecké výkony, kdy někteří herci překvapí už jen tím, že nepřehrávají (Jiří Macháček, částečně Jaroslav Dušek), a výkony hlavních herců netřeba komentovat. Jen díky nim vyvstávají v Havlově hře další významy a nápady k přemýšlení pro diváka. Škoda jen podle mne nedotaženého konce, kde si to možná chtělo místo burlesky pohrát s naznačenými možnostmi ve stylu úvodu filmu, přesto je však snímek logicky uzavřen a ona nedotaženost se může vztahovat k nekonečnosti dané situace v reálném světě. Nejde o jednoduchý snímek - navzdory dnes zbulvarizovanému hlavnímu tématu naznačuje i další souvislosti, zákruty a kotrmelce naší současnosti, a žel i to, že odcházení se týká sice jednoho člověka, ale ne jeho následovníků, čekajících za keřem na příležitost a moc. () (méně) (více)