Režie:
František FilipScénář:
Zdeněk SvěrákKamera:
Petr PolákHudba:
Jaroslav UhlířHrají:
Vlastimil Brodský, Miloš Kopecký, Stella Zázvorková, Jiřina Bohdalová, Marie Rosůlková, Petr Štěpánek, Jana Drbohlavová, Barbora Srncová, Gabriela Vránová, Bohumil Švarc st., Věra Koktová (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Rozdílnost povah a životního stylu je jádrem úsměvné komedie Zdeňka Svěráka. Příběh dvou starších pánů začíná v nemocnici, kde jsou oba hospitalizováni. Bývalého tramvajáka, melancholika Havlíka (Vlastimil Brodský), fascinuje životní síla a nezdolný temperament nového známého Chouně (Miloš Kopecký). A když zjistí, že jeho nový přítel nemá kde bydlet, sám mu nabídne dočasný pobyt u sebe. Chouň s radostí přijímá nabídku a brzy obrátí Havlíkův spořádaný život vdovce naruby. Starý průvodčí poznává, že také může žít jinak: vesele a bezstarostně. Idyla se pokazí, když Chouň Havlíka okrade… (Česká televize)
(více)Recenze (106)
Chtěl jsem, aby se mi tenhle film líbil - opravdu ano. Dva skvělí herci v titulních rolích, vynikající scénárista... Bohužel pro mě tento snímek doplácí na přílišnou zastaralost zpracování. Komunistické reálie mají sice své nostalgické kouzlo, ale celek bohužel zůstává (zejména na první shlédnutí více než třicet let po uvedení) poněkud "omšelý". Pár hezkých momentů a zejména závěr ho drží stále v nadprůměru, ale znovu se k němu pravděpodobně nevrátím. ()
Od scénáře Zdeňka Svěráka sice člověk čeká nápaditější scénář a zajímavější pointu, nicméně i tak nejde o vůbec špatný příběh. Na soužití Vlastimila Brodského a Miloše Kopeckého je radost koukat a je fajn, že oba hrají velmi civilně a střídmě - nic ve stylu "A teď vám ukážeme pořádný herecký koncert!" – a přitom krásně, příjemně, místy až dojemně. Což platí i o Stelle Zázvorkové a Jiřině Bohdalové, které se občas přidají. Hlavně Bohdalka má kouzelné průpovídky. Utopím si ho sám je typický "lidsky hřejivý" film, u kterého si tyto přívlastky nezaslouží ironii. ()
Nenáročná hořká komedie na téma mužského přátelství. Nebýt slušného obsazení, tak by zapadla do průměru. Ani s ním nečekejte žádné československé Intouchables konce 80. let. Příběh je natočený bez jakékoliv invence a bohužel ani Svěrákův scénář nedokáže zázraky. Závěrečná plánovaně silná scéna tak vyzněla poněkud do ztracena. Oceňuji alespoň skvělou hlášku Marie Rosůlkové. Tak poeticky a přitom syrově jsem to ještě nikdy neslyšel. ()
To, že tam je pár úsměvných scén, ještě ani zdaleka neznamená, že to je komedie (a taky že není). Popravdě jsem se velmi divil tomu, že autorem je Zdeněk Svěrák, kterého jsem měl až doteď zaškatulkovaného jako téměř ryze komediálního autora. Neuvěřitelný herecký koncert obou protagonistů ukazuje jedno neobvyklé přátelství dvou stárnoucích mužů s odzbrojující přesvědčivostí. Brodského gesto lásky a dobroty vůči kamarádovi, který jej zradil, představuje jeden z vůbec nejsilnějších a nejdojemnějších okamžiků, který jsem kdy ve filmu viděl. ()
Svěrákův jímavý příběh dvou osamělých mužů, kteří prostřednictvím náhodného setkání objevují všecky krásy světa, je bezesporu brilantní hereckou partiturou Vlastimila Brodského a Miloše Kopeckého v rolích životních outsiderů rozdílné úrovně i charakteru. Epilog, ohromující svou neobyčejnou obyčejností, potom napovídá, že opravdové přátelství je nade všechny křivdy světa. ()
Reklama