Režie:
Pete TravisScénář:
Alex GarlandKamera:
Anthony Dod MantleHudba:
Paul Leonard-MorganHrají:
Karl Urban, Lena Headey, Olivia Thirlby, Langley Kirkwood, Warrick Grier, Jason Cope, Domhnall Gleeson, Wood Harris, Scott Sparrow, Deobia Oparei (více)VOD (3)
Obsahy(2)
Budoucnost. Z Ameriky je ozářená pustina. Na jejím východním pobřeží, od Bostonu po Washington, D.C., se rozkládá Mega City One, rozsáhlá megalopole plná násilí, ve které více než 400 milionů obyvatel přežívá v neustálém strachu. Na pořádek v ulicích dohlíží takzvaní Soudci – vymahači práva, porotci, soudci i vykonavatelé rozsudku v jedné osobě. Takovým Soudcem je i Dredd (Karl Urban), který od svého nadřízeného dostává za úkol vyzkoušet v praxi novou Soudkyni Cassandru Anderson (Olivia Thirlby). Čeká je zdánlivě snadná práce – vražda v nechvalně proslulém dvousetpatrovém slumu, který provozuje bezcitný klan Ma-Ma. Když se ale pokusí zatknout jednoho z přisluhovačů klanu, Ma-Ma neprodyšně uzavře celou budovu. Oba Soudci se ocitají uprostřed brutálního a nelítostného souboje o přežití. (oficiální text distributora)
(více)Videa (16)
Recenze (1 192)
Činžovní zločinecké ghetto se zlotřilou maminou osvobozuje brada Karla Urbana, místy až vtipně strojová logika soudců a fešná "rookie" s vrozenou čtečkou myšlenek. Film šlape stejně neomylně jako Dredd a jeho kapesní artilerie, přičemž divák se díky krátké stopáži a suverénně odvedené práci tvůrčího týmu nestíhá nudit. Nebudu to okecávat víc, než by si dovolil průměrný soudce: Dredd je strohá akční pecka, občas slušivě omalována "slo-mo" efekty, která si s pokusem z poloviny devadesátých let arogantně vytírá řiť. He's a pass! 8/10 ()
Čo viac treba distribútorom k tomu, aby pretlačili na plátna kín film, ktorý má pomerne slušivé ohlasy zo zahraničia, film ako stavaný na kinosály, film, o ktorom rozpráva celá jedna generácia už pár mesiacov pred premiérou? Som ale spokojný, že takéto niečo v dnešnej dobe vzniklo a že sa našla odvaha štúdií poskytnúť rozpočet na túto megabrutálne násilnú sci-fi popcornovku s úžasným vizuálom. Scenár je pomerne jednoduchý, no úderný a inteligentný a bez zaváhania v logike. Cením najmä skvelé hranie sa s priestorom, tých pár metrov štvorcových sa využilo na maximum, kamera je TOP a režijne naozaj veľmi záživné. Je mi snáď len ľúto toho, že sa rozpočet nevrátil. Nie preto, že by som bažil po pokračovaní, pretože by som sa asi bál, že by to aj tak v dnešnom trende kaziť každý sequel, čo uzrie svetlo sveta, nedopadlo dobre. Ale preto, že by sa partia stojaca za touto lahôdkou dočkala aspoň ako-takej satisfakcie za dobre odvedenú robotu. Hold, hlavne že paranormalo-sawovské série stále berú priestor práve takýmto chuťovkám. 85%. ()
Nelze v žádném případě popřít, že nový filmový "Dredd" je bohapustou vykrádačkou indonéského "Zátahu", ale plagiátorské praktiky v jeho jádru alespoň adekvátně zpřítomňují fakt, že se jedná o čistokrevný brak, potažmo béčko. Britská produkce se nesnaží naskočit na současný hollywoodskou dojnou krávu komiksových filmů coby ekvivalentu akčních blockbusterů pro nové tisíciletí. Naopak zcela nepokrytě setrvává v úrovni mládeži nepřístupného braku. Což ale neznamená, že by tvůrci rezignovali na nějaké ambice. Naopak "Dredd" uhrane nápaditostí s jakou ozvláštňuje přímočarý příběh i samotnou ryze artificiální a v mnoha případech zcela neopodstatněnou atrakci 3D. Stereoskopické projekce v dnešní době nejsou nic jiného než záminka, jak diváky nalákat do kin a vytáhnout jim z kapes o něco více peněz než obvykle, ale při tom jen málo filmů obsahuje alespoň trochu pamětihodné sekvence, které by nějak uplatňovaly iluzi prostorovosti. "Dredd" přichází se zcela triviální atrakcí zpomalených moneyshotů, které navíc jednoduše, ale o to účelněji a chytřeji opodstatňuje ve vyprávění paralelní linií s drogou příznačně nazvanou Slo-Mo. Ve výsledku, ale film nejvíce překvapí tím, že samotný Dredd z něj vychází jako snůška soucitně úsměvných klišé a rádoby drsných šprochů adekvátně dřevěně a nepřesvědčivě podávaná Karlem Urbanem, který postrádá byť jen špetku charismatu či osobnosti. Což ale umožňuje, aby oproti němu o to více vystoupily zdejší dvě hlavní ženské postavy ztvárněné typově perfektními herečkami Olivií Thirlby a Lenou Headey. Díky tomu nevznikl jen další 80's macho throwback nebo marvelácky rádoby dramatický blockbuster blafující hloubku, ale dynamická brakovka s poutavými ženskými postavami. ()
Časem možná kultovka. Ani bych neřekl že o nějaké lepší hodnocení připravil DREDDA indonéský totální nášup The Raid. Malinko jsem očekával více, přesto určitě je co chválit. Hudba je vynikající, například úvodní honička na silnici je díky hudebnímu podkreslení skvělá. Dalším kladem je jednoznačně brutalita, která k tomuto typu filmu prostě patří. Špatný není ani Karl Urban, který mě snad ještě nikdy nezklamal. Trošku škoda, že DREDD nedostal trošku silnějšího protivníka. Naproti tomu film vypadá, naprosto samozřejmě a bez křečí, jako komiksová adaptace. Možná je škoda, že druhý díl, kvůli finančímu propadáku, nehrozí. 65% ()
Galerie (188)
Zajímavosti (38)
- Kromě Peach Trees jsou ostatní "megadomy" pojmenovány podle významných osobností časopisu 2000 AD, v němž komiks "Soudce Dredd" vycházel. (Caszidy)
- Mobilní telefon, kterým si fotí jeden z přihlížejících místo pádu mrtvol stažených z kůže, je Nokia E90, která byla představena v únoru 2007. (NemoRoot)
- Megamrakodrap Peach Trees, v ktorom sa odohráva v podstate celý film, dostal názov podľa rovnomennej reštaurácie, kde sa tvorcovia filmu prvýkrát stretli. (Greenpeacak)
Dredd není jenom vynikající akční film. Je to hlavně důmyslné pojednání o povaze filmových kamer. Vizuál tu ostatně obstaral člověk, co má doma Oscara za Milionáře z chatrče. Stěžejní otázka, kterou Dredd pokládá a rozvíjí, zní následovně: je víc časosběrný záznam, nebo vysokorychlostní? Jinak řečeno, jsou dražší a cennější kamery, které zvládají časosběrnou metodou během několika vteřin promítnout západ slunce, nebo kamery, které dokáží vysokorychlostním záznamem zachytit například kulku tříštící sklo? Dražší a cennější jsou samozřejmě ty druhé, protože zatímco většinu kamer lze bez problémů využít k časosběrnému snímání, vysokorychlostní záznam zvládnou pouze k tomu účelu vyrobené speciální kamery. Vysokorychlostní záznam je prostě něco víc, něco speciálního. Ve filmu se to odráží dvojím způsobem. Jednak se tu proti sobě kladou extrémně zpomalený drogový rauše točený vysokorychlnstí kamerou Phantom Flex a na druhý straně záběry nemilosrdné aglomerace Megacity 1 ve velkých celcích připomínající časosběr staveb. A není vůbec pochyb o tom, co je lepší, protože drogový stavy, během nichž mozek vnímá čas, jako kdyby plynul 1% běžné rychlosti, představují takový ostrůvek radosti uprostřed všeho toho dystopického zmatku opředeného ke všemu X-ratingem. Příznačné je i to, jak šiřitelka této drogy, záporačka Ma-Ma, velmi pomalu mrká. Za druhé proti sobě film staví oba dva hrdiny: subjektivní pocity a psychické schopnosti mutantky a nekompromisnost a násilnost Dredda. Opět není pochyb o tom, komu z nich se nadržuje, protože Dredd je de facto antihrdina a fašoun, co vidí vše černobíle, zatímco Olivia Thirlby díky svým mutantským dovednostem spatřuje mezi jeho černou a bílou skrytou šedou sféru. Dokonce symbolicky ztratí zbraň potvrzujíc tím svou nenásilnost. Celý film lze tudíž chápat jako oslavu vysokorychlostních kamer, které nám dokáží zprostředkovat subjektivní pocity zpomaleným časem, ať už v podobě drog nebo psychických dovednostní mutantky. Proti tomu se pak kladou objektivní fakta, která obvykle zobrazují časosběrné kamery zrychleným časem, zde v podobně dystopické aglomerace Mega-City One nebo samotného neobvykle hubeného a rychlého Dredda, v jehož případě jsou malinko zrychlované třeba bitky. Film obsahuje i takové vychytávky, jako že nejprve zobrazí pád jednoho ze tří zavražděných zpomaleně z jeho subjektivní perspektivy, načež při objektivním vyšetřování je jeho pád zobrazen znova zrychleně. Tudíž namísto toho, aby se tu zpomalovačky a zrychlovačky střídaly nazdařbůh jako třeba v Bekmambetově Abrahamu Lincolnovi nebo v pátém Resident Evilu: Retribution, pracuje se tu s tím velmi systematicky a promyšleně. Jinak to ani nejde, protože zatímco vysokorychlostní záznam v sobě má něco velmi subjektivního, časosběrnému snímání je vlastnější objektivní zachycení reality. A tak jako je subjektivita (osobní nazírání, pohled, zaujetí) více než neurčitá a lhostejná objektivita, jsou i vysokorychlostní kamery schopné exponovat stovky a tisíce okének za vteřinu dražší a cennější než ty časosběrné. () (méně) (více)