Obsahy(1)
Snímek líčí příběh Ignácia, který se po smrti své ženy rozhodne vydat na dlouhou cestu a vrátit svou starodávnou harmoniku zpět původnímu majiteli, svému učiteli a rádci. Na své pouti je doprovázen mladým Fermínem, který by se rád stal Ignáciovým učedníkem. (MFF Cinema Mundi)
Recenze (18)
Nádheráááá. Po delší době ryzí atmosférický film s dechberoucí scenérií kolumbijských výšin i nížin. Ty záběry kamery jsou.....jak to říct....nepopsatelné? Uhrančivé? Kouzelné? Pomalé tempo této "oslí road movie" občas zrychlené úchvatnými rytmy harmonik a nezapomenutelnými scénami jako třeba souboj harmonik či křest krví mne absolutně dostaly. Tak trochu jiný svět a dokonalá pozvánka k návštěvě této magické krajiny. Intuitivní zásah přímo do nitra mé "latino" duše, takže je to jasné......cinco estrellas!!!. ()
Starec a chlapec putujú po Kolumbii, stretávajú kultúrne zvyklosti krajiny a podfarbujú ich tónmi harmoniky, prípadne bubnu. Tichý, meditatívny film spaghetty tempa, nasnímaný intuitívnou širokouhlou kamerou. Zopár zapamätania hodných, nikde inde nevidených scén (harmonikový súboj v ringu, mačetový duel na mostíku, pokrstenie jaštericou). Komu je kolumbijská atmosféra blízka, ako je mne blízky Tibet (Himaláj - Karavana), veselo si môže pridať i tú poslednú hviezdičku. ()
Dlouhé, předlouhé putování Ignácia s mladým Fermínem a hlavně s harmonikou do vzdálené Guajiry, kde jí chce Ignacius vrátit svému učiteli. Pro mě jiný pohled na život v téměř neznámé zemi s jejími tradicemi, zvyklostmi a možná i zázraky. Ta zem na mě opravdu působila až zázračně a o to se velmi dobře postaral kameraman, jehož záběry na krajinu a hory byly dechberoucí. Současně se celým filmem prolínají různé zvuky a melodie harmonik a jak se tam v jedné chvíli říká, je to taková hudba "že jsou i krávy šťastný". Film režiséra Cira Guerra přinese do vašeho domova klid, pohodu, možná touhu se tam alespoň jednou za život podívat a mně pocit, že jsem zase o něco obohacená a to se nestává tak často. Určitě lepší čtyřka a kdyby nebylo kdyby, tak jdu určitě na pět. ()
Postarší muž a mladý chlapec. Ignácio a Fermín, tohle jsou hrdinové našeho příběhu. Příběhu o jedné tajuplné harmonice, na kterou skoro nikdo neumí hrát a její strastiplné cestě k původnímu majiteli. Nádherné přírodní scenérie a velmi originální hudba, to jsou určitě dva největší klady tohoto velmi zajímavého filmu, který i přes svou delší stopáž, uteče jako voda. ()
Od snímku devětadvacetiletého scénáristy a režiséra Cira Guerry nečekejte akční podívanou plnou vybroušených dialogů s matematicky vykonstruovanou pointou, Cesty větru vynikají především vizuálně, a máte-li cit pro jihoamerický folk, pak i hudebně. Nekonečně dlouhé záběry bez střihu vypovídají o zemi a jejích lidech více než tisíce slov, překrásná kolumbijská scenérie zachycená kamerou Paula Andrése Péreze (filmovalo se na osmi desítkách míst severní Kolumbie) je tou nejlepší pozvánkou k prázdninové návštěvě.__Ovšem POMO se mýlí, opravdu to (ani podle originální synopse) není Argentina. ()
Mám rád road movie v akejkoľvek podobe. Oceňujem samozrejme tie, ktoré mi ukazujú svety, aké som dovtedy nevidel. The Wind Journeys sú príbehom chlapca a muža cestujúcich po úrodných, aj pustých prírodných scenériách Kolumbie. Kolorit obyvateľstva, tradičnosti a chudobnosť sa tu miesi s príbehom otca so synom, ktorý sú si odcudzení a hľadajú si k sebe cestu. Spoločným pojítkom je tradičná hudba. Či už na bubny, alebo harmoniku. V zásade sa Guerra snaží rozprávať obrazom a nedramaticky. Aj tých niekoľko drám je odľahčených. Čo vzbudzuje obdiv je epizodickosť charakterov, zasadených do odľahlých krajín a miest a tiež vizuálna stránka, ktorá je podmanivá. Vietor hučí všemožnými škárami a dodáva slovu pustatina ďalší, poetickejší význam. ()
Možná jsem nebyla ve správném rozpoložení, možná mě Ignacio nedojal svým postojem, tak,jak se očekávalo, i když cesta ke splnění jeho osudové životní poutě vedla sice překrásnou zemí, plnou bídy, ale jeho morousovatění vůči jeho mladému doprovázejícímu Fermínovi, to mi zkrátka šlo mírně na nervy. Jak říkám, třeba jsem si to já nezvolila ve správný okamžik. A tak jen za tři hvězdy. ()
clovek vie ze sa pozera na artovy film hned na zaciatku ked nam reziser ponuka monoho zaberov bez pohybu kamery, minimom dialogov a zadumanych pohladov hlavnych postav do dialky, pricom sa ich hlavou honia myslienky nad zmyslom zivota. ja som si pribeh celkom uzil i ked historia Vallenata (hudby spataj so severom Kolumbie) ma prilis nezaujima (moja manzelka mi povedala, ze kazde meno ktore zaznie vo filme patri k legendam tohto stylu hudby v kolumbii). este nastastie ze Kolumbia je krasna krajina tak je sa stale na nieco pozerat i vdaka vynikajucej kamere, ktora dodava urcitu mysticku atmosferu (nie nepodobnu ake maju diela od Gabriela Garcia Marqueza) pritomnu v harmonikovom duely ci v krste krvou z jasterice pripominajucu magicky realizmus. skoda ze scenar je prilis prazdny a film sa opiera hlavne o atmosferu viac ako o nejaky dej a ja som sa ku koncu neubranil nude. i tak stale ide o najkrajsie vyzerajuci kolumbijsky film aky som zatial videl... ()
ocenenia : MFF Cannes 2009 - uvedené v sekcii 'Un certain regard' ◘◘◘◘ MFF Mar del Plata 2009 - Nominácia na najlepší latinskoamerický film ()
Ono to nie su argentinske relaie, skor kolumbijske. Kolumbijsky vidiek je sice pekny, len nic sa tam dohromady nedeje, len dvaja chlapi objavuju kulturne zvyklosti kolumbie a pocas filmu hraju na hudobne nastroje : 65 % ()
alligator wine ,your porcupine, is gonna make you mine ()
Takovy Nohavica by musel byt z tohoto filmu uneseny.-). Pout severni Kolumbii na oslovi za ucelem vraceni stare harmoniky... Scenar na prvni pohled nijak zajimavy je doplneny mistnimi zvyky, lokalni hudbou na harmoniku ci bubny a nadhernou prirodou, kterou libiva kamera jeste podtrhla. Pomalejsi tempo jen dodava daleke ceste vzdalenost a atmosfere jistou mysticnost. ()
Osobní cesta víry, bez jakéhokoli využití kolosu a despotismu jménem řízené náboženství, prostupuje důvěryhodným a etnologicky cenným prostředím Kolumbie. Opravdu skvělá exotická ochutnávka světového filmu, kde jeho vypovídající hodnota je více než zjevná a především objektivní, což kolikrát nenajdeme u specializovaného dokumnetu, který nám má zpřístupnit všechny aspekty problematiky života jedné (v tomto případě, jihoamerické) země . Příjemné filmové chvění a snění. Bez citového a emočního nátlaku. Marquézovská harmonika mne provázela tam, kam bych se chtěl, alespoň jednou za život podívat... ()
Je to tak, dobrá kamera ve spojení s nádhernou přírodou v Kolumbii hned posouvá film do nadprůměru. Svět je krásné místo. Jednoduchý dobrodružný příběh. Také trocha lokální hudby. 75 % ()
Příjemná road movie, která plyne jako vítr prohánějící se prériemi. Nenadchla hudba, očekávala jsem víc projevu od hlavních postav. Trochu nůďo, celkem pohoda. ()
Když se člověk dívá lidem do profilů a vidí na místě nejoblíbenějších filmů pořád dokola Matrix a Pulp fiction, začne mít skoro pocit, že snad už viděl všechny zajímavý filmy na světě... A pak přijde winds journey, kde je každá scéna zapamatováníhodná. Což tě příjemně osvěží a dodá enthusiasmus do hledání dalších zajímavejch filmů... Film má podobnou atmosféru jako třeba Kosturicovy filmy (kočka, kocour). Nevadilo mi ani, že má chvílemi pomalejší tempo, protože tě v zápětí zas rospálí harmonikovými rytmy ... jéééj Dost srandy KOUKEJ NA TENHLE FILM URČITĚ KOUKNOUT ;-) ()
Originální road-movie. Malý příběh o velké pouti na mezku po Kolumbii. Tento film ohromí především kompozicí záběrů a nádhernými obrazy (pravda, ke konci už jich je až moc, třeba horská vesnice či solná pole jdou až do kýče). Drobným zklamáním pro mě byl turnaj, který připomínal spíš souboj rapperů než harmonikářů, i když i tak byl zábavný. ()
Putování cestami necestami Kolumbie, s baladickými a bájeslovnými názvuky a vložkami lidové hudby. Krajina, její lid a jeho zvyky jsou nadmíru exotické, vůči skrovnému ději mám výhrady. ()
Reklama