Obsahy(1)
Takakura So byl v dětství svědkem vraždy otce. Tehdy přísahal, že chytí vraha. V dospělosti se stal elitním policistou v New Yorku, chladnokrevným, disciplinovaným, schopným se přizpůsobit. Je poslán do Tokia, aby se připojil do vyšetřování japonské policie. Jeho parťák Kudo Maruo je charakterově přesným opakem Soa. Přesto dosahuje tato dvojice ve vyšetřování případů značných úspěchů. (Vavča)
(více)Recenze (5)
Moje oblíbená scéna na letišti. Tohle dílo posouvá 'buddy movies' do nových dimenzí. Konečně i dvojka, která je opravdu vtipná. Nezlobila bych se, kdyby se objevilo pokračování se stejnou dvojicí v hlavní roli (Hiro, vrať se!) ()
Zase taková nádhera to není. Pokud hledáte krimi, detektivku, tady toho moc nenajdete. Je sice pravda, že hlavní postavy jsou policisté a i nějaké případy se tu řeší, ale člověk, který má jen trochu rád detektivní příběhy, bude zklamaný (navíc ta parodie na přestřelky… vypadalo to, jak by se kluci ze sousedství seběhli a stříleli po sobě kuličkovkami). O tom tenhle příběh není. Stojí především na dvojce Ogurín-Hiro. Ti mezi sebou vystřídají tolik slov, že by jeden nevěřil, horší jak báby na trhu. Ale je to vtipné. Sem tam to ztrácí na dechu, ale jako odpočinkové cosi, u čeho člověk vypne mozek a nechá se okouzlovat dvěma pěknýma tvářičkama, je to velmi dobrá volba. Pro druhé pohlaví tu je Juriko, ale přišla mi dost nevýrazná, přece jenom držet krok s těma hlavníma držkama by bylo o plíce. Příběh je prostý, až se jeden diví, že v Japonsku probíhá tolik obchodů s drogami a že je docela snadné se zločincům dostat na zoubek. Plus volání Sóovo mamky v těch nekritičtějších chvílích bylo… na začátku vtipné, pak otravné. Má to spousty drobných vad na kráse, ale zabaví-pobaví to. Gangan seidži! Přeloženo. ()
Vlastně ani nevím, proč jsem to dokoukala, když mě to nebavilo. Čekala jsem detektivní seriál a dočkala se japonské ztřeštěnosti. Ta mi sice nevadí, ale musí být žádoucí a zapadat do děje. Tady tomu tak nebylo a naopak to bylo v podstatě neoriginální. Zatím jeden z nejhorších japonských seriálů, s kterými jsem měla tu čest. Zklamání na entou. ()
Zřejmě nejvtipnější detektivka kterou jsem kdy viděl a hlavní zásluhu na tom má hlavní dvojka - přísloví "jako oheň a voda" je zde naplněno beze zbytku, a přesto se úžasně doplňují. A jak je již zmíněno jinde, závěrečná rozlučková scéna na letišti je naprosto dokonalá! ()
Narimiya se sice v prvním díle mihne, ale tentokrát mě stupidita seriálu udolala natolik, že jsem většinu času spíš prospal než prohisterčil nad čupr zápletkou nebo moc pěkným obsazením (i když zrovna konkrétně tady mě nijak nebere), a tak to ani on nezachránil. Normálně si u seriálů na jednoduchost a tupost ani moc nestěžuju (nemá to cenu, vážení), ale tady bych si třeba i postěžoval. Zatím za dvě. Třeba se mi to někdy za pár let, až mi zbude už jen jediná mozková buňka, začne líbit. ()
Reklama