Obsahy(2)
Soud řeší žalobu kostelníka (F. Filipovský) na paní Luneovou (V. Chramostová). Paní Luneová krátce po smrti manžela navštívila kostelníka a vysvětlila mu svou situaci. Její manžel zemřel a nezanechal dědice. On, kostelník, je otcem osmi dětí a mohl by být otcem i jejího dítěte. Pokud paní Luneová otěhotní, zaplatí mu sto franků. Dítě se jí musí narodit do 10 měsíců, aby mělo podle zákona nárok na dědictví, proto ten spěch. Paní Luneová dala kostelníkovi ovšem jen 25 franků a on chce nyní zbytek. U soudu se kostelník dozvídá, že dotyčná dáma navštívila se stejným záměrem více mužů… (Česká televize)
(více)Recenze (15)
Těžko hodnotit lépe tuto verzi Případu paní Luneauové po zpracování Jána Lacka, které vzniklo o pouhé dva roky dříve v televizním filmu Žltý dostavník, když obě zpracování jsou tak slabá. Látka by se mohla zdát maupassantovsky pikantní, v pražských i bratislavských televizních studiích se ale stala jen vulgární historkou, ve které lze jen težko uvěřit obžalovaným události takto peprného charakteru. ()
Lakomá vdova přesvědčila kostelníka, aby s ní za úplatu zplodil dítě, které zdědí pozůstalost po neplodném nebožtíkovi. Teď stojí před soudem, protože kostelníkovi za tuto "zakázku" nechce zaplatit... Banální soudnička Guy de Maupassanta, která by byla lepší, kdyby ukázala i část děje, která předcházela soudnímu přelíčení. V této podobě je to jen skeč, ve kterém herci hrají karikatury určitých typů a nemají odkud kam se vyvíjet. Vlasta Chramostová jako titulní jedubaba je tak útočná a protivná, že bych se na ni déle než těch deset minut nevydržel dívat. Mnohem lépe si se zadáním poradili kostelník František Filipovský a soudce Martin Růžek. 50% ()
Maupassantova spíše anekdota než povídka skvěle zprostředkovaná zejména panem Filipovským. ()
Filmy podle Maupassantových předloh zpravidla moc nemusím, příběhy mi připadají dnes už hodně vyčpělé a nevidím velký smysl v jejich novodobém zpracování. V tomto případě činím tak trochu výjimku, protože jde jen o krátkou filmovou anekdotu, tudíž dívat se na ni 10 minut se dá docela přečkat. I když o žádný literární či filmový zázrak taky nejde. Zajímavější než samotný námět či scénář jsou herecké výkony Chramostové, Filipovského či Růžka, které je fajn si připomenout. ()
Zahrané je to dobře, ale "duchem" to už není 19. století, nýbrž revoluční 60. léta. Dialogy jsou příliš přehnané. ()
Reklama