Režie:
Takaši MiikeScénář:
Daisuke TenganKamera:
Nobujasu KitaHudba:
Kódži EndóHrají:
Kódži Jakušo, Takajuki Jamada, Júsuke Iseja, Goró Inagaki, Cujoši Ihara, Ikki Sawamura, Arata Furuta, Sósuke Takaoka, Seidži Rokkaku, Masataka Kubota (více)Obsahy(1)
Jakou cenu má oddanost samuraje k jeho pánovi? Světově proslulý japonský režisér Takaši Miike během své zatím dvacetileté kariéry realizoval na osmdesát celovečerních filmů a televizních seriálů. Ačkoli pracuje coby námezdný režisér, do povědomí filmových nadšenců, kritiků i dramaturgů prestižních festivalů se zapsal coby všestranný tvůrce, který zadané látce vždy dokáže vetknout osobitý styl, který maximálně vytěží potenciál výchozího konceptu. Tento přístup aplikoval nejen ve videobranži, kde v 90. letech začínal a díky minimálním rozpočtům měl nad projekty v zásadě absolutní tvůrčí svobodu, ale posléze také v hlavním proudu, do kterého pronikl na přelomu tisíciletí. Jeho početná filmografie obsahuje tituly všemožných žánrů od krvavých gangsterek a psychologických hororů přes avantgardní artové snímky či absurdní komedie po dětské pohádky i muzikály. Nicméně až donedávna Miikemu chyběl zářez v žánru, jenž bývá s japonskou kinematografií spojován především – samurajském filmu.
Tento nedostatek se vyřešil angažováním Miikeho k natočení remaku samurajského snímku 13 zabijáků režiséra Eiičiho Kudóa z roku 1963. Miike adekvátně žánru i výchozímu snímku zvolil umírněný klasický styl, který perfektně vystihuje zdejší komplexní úvahu nad samurajskou ctí, která se má odvíjet od absolutní poslušnosti pánovi, jemuž slouží. Kníže Naricugu se zvrácenou krutostí naplňuje hierarchický systém feudálního Japonska, který pánům dával absolutní moc nad životy jejich podřízených. Když má být jmenován do šógunátní rady starších, a tudíž hrozí, že by mohl uvrhnout celou zemi do krutovlády, ustanoví se na žádost jednoho z členů rady skupina samurajů, která na sebe vezme úkol knížete spolu s jeho početným doprovodem vlákat do léčky a zabít.
Tvůrci v čele s Miikem tentokrát klasický příběh pojali jednak s patosem, jenž je pro žánr samurajských dramat charakteristický, ale také s nenápadnou jízlivou nadsázkou. Do kontrastu s etickými problémy samurajů staví každodenní úděl obyčejných lidí z nejnižších vrstev tehdejší společnosti. Současně sugestivně vystihují absurditu vysokých ideálů samurajského kodexu, když vyprávění nechávají kulminovat čtyřicetiminutovým epickým masakrem, kde titulních třináct hrdinných samurajů stane proti dvoustovce protivníků. Film měl slavnostní premiéru v rámci hlavní soutěžní sekce prestižního festivalu v Benátkách a získal několik japonských výročních cen.
(Česká televize)
Recenze (230)
wau.moje srdce zaplesalo ()
Dal bych 5, ale znechutila mě prasata z H.C.E., která opět vydala film bez titulků. Jelikož málokdo umí japonsky, nezbývá než se koukat na film, který ztratil atmosféru díky blekotání českých (polo)herců. Nevím, proč se vždycky my, co umíme číst, musíme přizpůsobit negramotnému póvlu, který si nekoupí film, který nemá dabing. To je fakt takový problém dodělat titulky za pár korun (když už je překlad hotový)? Platit tisíce blekotům se asi vyplatí víc, z něčeho holt musí být naší "hérci" živí. Navíc na začátku DVD je reklama na nějaký Tatrapark, který má zvuk asi o dvojnásobné intenzitě než vše ostatní. Ať už jde H.C.E.do PRDELE! ()
Kvalitní výsledek! Nebo se snad zapíchne i režisér. ()
Snímek 13 samurajů měl od prvního okamžiku trochu slabý úvod. Ovšem po 20 minutách, začne film nabírat na obrátkách a dynamické tempo, vydrží až do závěrečných titulků. Tento bezcitný film, který skvěle charakterizuje krutou dobu japonských samurajů a vyžaduje opravdu kuráž.. Harakiri, sekání končetin a padání hlav jsou na denním pořádku. Takže, kdo snímek viděl, jistě mi dá za pravdu, že není určen pro salbší povahy. Závěrečné finále stojí opravdu za to a můžu říct, že tato krvavá lázeń si zaslouží velké uznání ()
Realisticky natočený film z Japonského období samurajů plný cti, sebeobjetování a tradice. Zobrazuje poutavý příběh o 13 samurajích plnících jejich "úkol cti" za jakýchkoli podmínek. Dobové kulisy, prostředí a bojové scény jsou velké plus. Na druhou stranu místy rádobykomické scény a zbytečně dlouhá závěrečná bitva konečný dojem mírně kazí. Proto 4 hvězdy. ()
Poctiva zabijackova-bitunkova party s sikmookymi tazkorozoznatelnymi masiarmi s prudko naostrenymi, najsamdlhsejsimi nozikmi. Film je rozdeleny na dve casti pred bojom a boj. Pred bojom je to krasne vysvetlene o co ide a preco, kazda sekunda kazdy zaber a dialog ma neskutocne bavil a pritahoval nic netrvalo ano o sekundu kratsie ani dlhsie. Sedelo mi to ako rit na serbel tak som sedel a u kukal a nikam neodbiehal. Pri druhej casti filmu a to boj je to uz ina kava. Katany svistia vzduchom a zacina nova zabijackova sezona. Klobasky, zabijackova kasa, jaternycky secko mali. Nakoniec zostalo len zopar masiarov a dosiel k zaverecnemu boju. Lahodka na koniec. Tie kecy umierajuceho (naschval nepoviem ktoreho) ako sa boji zomriet a ze ho to boli ma fakt nasrali a ubrali percenta tomuto filmu. Nemam rad ked tie pocity ktore zvycajne ludia nehovoria musia postavy povedat ako pre j*bnuteho. Dalo sa to vyjadrit aj inak a caro filmu mohlo byt vacsie. Zaujimavostou bola ze v zavere sa tam objavila jedna postava, ktora predtym zomrela co povazujem za nejaku japoncovi mozno znamu vychytavku pre mna to bol trebars "prvok magickeho realizmu" nad cim som musel este premyslat ze co tym chel basnik povedat. Ak to niekto vie nech mi napise celkom am to zaujima. 95% ()
Přímočará samurajská řežba. Hned na začátku se rozhodne, že na konci to skončí strašlivou bitvou a film k tomu bez větších kliček a zvratů spěje. Zabijte je všechny. ()
Hodina piklení v šeru + hodina zabíjení v blátě pod vlajkou s heslem NIKDO TO TU NEPŘEŽIJE ; na závěr výměna papírových názorů a smrtelných ran mezi Padouchem a Hrdinou - a magickorealistický vtípek navrch.... Že se starý nezbedník pro změnu rozhodl přispět do už tak dlouhé řady tradičních samurajských dramat, při šíři jeho záběru nepřekvapuje, stejně jako skutečnost, že své dílo vypravil a natočil na prvotřídní úrovni, dav si obzvlášť záležet na choreografii akčních výstupů. Co jsem nečekal : že se Miike ve své pokloně Kurosawovi docela podřídí žánrovým zvyklostem, ba až vzorečkům, a sebe sama přizná jen v občasných ozdůbkách na okraji ; že cesta příběhu povede po úsečce z bodu A do bodu B, psychologie často stěží rozlišitelných postav nedosáhne třetího rozměru a divák nakonec nebude mít jasno, zda se po něm chce, aby samuraje obdivoval, nebo je v duchu odkázal na smetiště dějin. Svět z pohledu umírajícího ovšem po technické stránce zaujme. ()
Reklama