Režie:
René ClairScénář:
René ClairKamera:
Robert LefebvreHudba:
Georges Van ParysHrají:
Michèle Morgan, Gérard Philipe, Jean Desailly, Pierre Dux, Jacques Fabbri, Jacques François, Yves Robert, Brigitte Bardot, Lise Delamare, Jacqueline Maillan (více)Obsahy(1)
Malé posádkové městečko je co chvíli vzrušeno vojenskou parádou. Znovu a znovu se ženy se zalíbením dívají na vojáky v pěkných uniformách. Jedním z nich je Armand de la Verne, sukničkářský poručík 33. regimentu dragounů, jenž se před odjezdem na velké manévry vsadí s přáteli, že se do určené lhůty stane milencem ženy, kterou mu určí náhoda. Los padne na rozvedenou Marii-Louisu, která se nedávno přistěhovala z Paříže. Poručíkovi se však přihodí pro něho nezvyklá věc – poprvé v životě se skutečně zamiluje. Krásná a elegantní žena mu ale dává najevo, že u ní nemá žádnou šanci uspět. Celé město sleduje soutěžení obou soků, ale Armandovi už dávno nejde jen o hloupou sázku. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (38)
Film, který klame tělem, protože je lehounký jak šumivé víno a přitom přináší těžkou deziluzi. René Clair snímá kostýmní drama jako příběh ze starých časů, které už pominuly. Proto se na něj můžeme dívat s romantizující nostalgií, ale zároveň s připomínkou, že staré zlaté časy - pro ty, kteří je prožívali - nikdy nebyly opravdu zlaté. Mnohé scény tak kamera rámuje jako vzdálené záběry, viděné například kukátkem, skrz okno, nebo přes kvetoucí rostliny. Jakoby nás režisér upozorňoval: nahlížíte pouze skulinou do časem i mravy odlišného světa. Aby celým snímkem zároveň dokázal, že lidé se zas až tolik nemění. _____ To mu umožňuje podat jednoduchý příběh se šarmem a elegancí, kdy je skoro každá scéna vystavěná jako anekdota. Režisér využívá náznaků, mnohé je vysvětleno pouze pohledy. V uzavřené maloměšťácké společnosti, která se děsí skandálů, stačí jen nepatrné gesto k rozpoutání bouře pomluv, intrik a reje malosti. Jediný darovaný kvítek dokáže podle způsobu, jakým ho žena přijme, odhalit, koho miluje, a jaký bude osud druhého nápadníka. I nový šálek na čaj může rozpoutat žárlivou scénu. _____ Láska krásného a sobecky lehkovážného dragouna k důstojné Marii-Louise, která je terčem pomluv pro svůj pařížský původ, rozvedený stav i pro svou ušlechtilou povahu, tak odlišnou od pokryteckých měšťanek libujících si v drobných společenských krutostech a skrývaných nevěrách, je zákonitě hořkosladká. KOUSEK DĚJE Marie Louisa nemůže volit jinak, než nakonec zvolila. Ona ví jen to, že Armand na ni používá stejné triky, jako na desítky žen před ní. Netuší, co ví divák, že tentokrát Armand svými sladkými řečičkami a roztomilostí vyjadřuje skutečný cit. Nikdo ale neví, jestli je opravdového citu Armand vůbec schopný a jestli jeho láska není jenom poblouznění z ženy, která mu dlouho unikala. Jestli si ho sám jenom nenamlouvá, protože se děsí vlastní prázdnoty. Možná je vše pouhým okouzlením, které by stejně rychle přešlo a on by se vrátil k předešlému způsobu života. ____ Ale valčík, kdy v objetí protančí celý sál a vzájemně se přitom jeden druhému utápějí v očích, je přímo esencí vášnivé lásky. ______Konec filmu je tragický. Pro Armanda, protože skončí jako pokoutní děvkař a opilec. A hlavně pro Marii-Louisu, které se pokrytecké posádkové městečko nikdy nepřestane vysmívat kvůli zničené pověsti. /15. 9. 13./ ()
U viacerých trojhviezdičkových filmov po opakovanom pozretí pridávam komentár odoberám hviezdičku. V prípade Veľkých manévrov hviezdičku pridávam. Nemám preto racionálny dôvod, ale keď som vo filme prehliadol to okázalé ľahtikárstvo, bujarosť, pokrytectvo a ďalšie motívy, ostalo tam Clairovo majstrovstvo, jeho drobnokresba, ktorú som mal možnosť obdivovať až pri opakovanom pozretí. Možno sú to slabé štyri hviezdičky, ale nemyslím, že by boli nezaslúžené. ()
Viac než čo iné, je to kostýmová nuda. Dej a veľa dialógov je číročistou sivotou. Rečami, čo denne počúvame vo vzťahových historkách rôznych foriem. Tu konkrétne bojujú o jednu hlavnú hrdinku dvaja muži priťahovaní zrejme silami temnôt. Ona totiž vzhľadovo pripomína skôr vládkyňu podsvetia než osudom vyžrebovanú femme fatale. Nuž ale vari hádam žeby toto bolo zámyslom režiséra so svojským zmyslom pre humor? Hlavnú ženskú postavu poňať tak zvláštnym spôsobom? Nakoľko teda ide vraj o komédiu a ja som veľa iného vtipu v nej nepobadal. ()
Když už teda romantický film, tak jedině z doby, kdy pánové mohli z dámy na první schůzce spatřit obnažený maximálně kotníček. Dost se mi po této době stýská, jako né, že bych ji přímo zažila, samozřejmě je mi méně než sto let, ale fakt se mi líbí ten starosvětský způsob dvoření, kdy každé gesto mělo svůj smysl a všechno nezačne a neskončí jen tím, že vás kluk zatáhne nad ránem na záchodky. Srdce ženy se napřed muselo po rytířsku dobýt, stálo to hodiny nadbíhání, vymýšlení lichotek, kupování dárků a výsledek byl nejistý. Což ale neplatí, když jste vojáček v parádní uniformě, protože na frčky holky prostě letí, to jde pak všechna cudnost stranou, to vám povídám. Já jdu teď své ctěné mamince říct, aby mě v mém pokojíčku pro jistotu zamkla na sedm západů, protože naší vesnicí mají v brzku projet dragouni a já teď nepotřebuji žádný problémový pletky. ()
Veľké manévre sú oproti takému Carnému Deťoch raja (1945) odľahčenejšou variantou melodrámy s humornými vsuvkami a krásnym farebným záberom. Práve ono svižné konverzačné vodítko dejového rytmu je najdôležitejšie, samotný milostný trojuholník je neustále oživovaný a v kurze. Lenže príde aj na také to typicky francúzske líčenie romantiky a to až tak dokopy so všetkými týmito atribútmi nejde. Čiže, ak to mám trocha zjednodušiť - vizuál okulahodiaci s výbornými kulisami, elegantnými kostýmami a šarmantným lišiakom Philipem. Zvyšok nanajvýš priemerný, hoci prevažuje dramatická štruktúra a nie komediálna. ()
Galerie (24)
Photo © René Chateau Vidéo
![Velké manévry - Covery](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/165/508/165508657_145ebb.jpg)
Reklama