Režie:
Bodo FürneisenKamera:
Sebastian RichterHudba:
Rainer OleakHrají:
Suzanne von Borsody, Luisa Wietzorek, Jaime Ferkic, Boris Aljinovic, Antje Westermann, Dieter Montag, Rita Feldmeier, Piet Klocke, Luka AndresVOD (1)
Obsahy(1)
Slavná pohádka o zlé čarodějnici, zlatovlasé dívce, zavřené ve věži, a lásce, která překoná všechna kouzla. Byli jednou chudí manželé, kteří velmi toužili po děťátku, a když žena otěhotněla, zdálo se, že už jim nic nebude chybět ke štěstí. Cestu jim však zkřížila zlá čarodějnice, která ženu očarovala, a ona od té chvíle měla neukojitelnou chuť na polní salát, kterému se říká Locika. Ten však rostl jen v zahradě čarodějnice. Čím víc ho žena snědla, tím větší chuť měla, a tak se radost z chaloupky brzy vytratila. Jednoho dne navíc muž našel zahradu zavřenou. Když viděl, jak jeho žena bez salátu strádá, tak se do zahrady vloupal. Čarodějnice ho přistihla a přislíbila, že ho nezabije, pokud jí přivede své narozené dítě. Holčičku pojmenovala Locika a vychovala ji jako vlastní. Když jí bylo dvanáct, svedla ji náhoda dohromady s mladým princem a za vše, co spolu prožili, Locika draze zaplatila. Čarodějnice ji totiž zavřela do vysoké věže bez dveří. Vždy, když se k ní chtěla dostat, Locika vzala kouzelný hřeben a rozčesala si zlaté vlasy do takové délky, že je mohla spustit z okna jako provaz. A tak vyrostla v krásnou ženu a princ v pohledného mladíka. Jednoho dne zaslechl v lese zpěv Lociky a dostal se do věže pomocí spuštěných vlasů. (TV Nova)
(více)Recenze (22)
Česká pohádka má super nápady, ale často pitomý zpracování, co se televizních filmů týče. Německá pohádka má perfektní kulisy, ale kolikrát naprosto nesmyslný příběhy, co míchají jednu ptákovinu přes druhou. Nechápu proč si Česká televize víc nezačne všímat prostředí, ve kterém by se jejich pohádky mohly odehrávat. Vždyť naše země má tolik krásných pohádkových míst. Přitom se stačí jenom koukat. ()
Locika může být dobrá, může být ožraná od slimáků, může být ovadlá, čerstvá, ale krásná není zrovna přívlastek, který by člověk, není-li zelinář, dával salátu. Nemluvě o tom, že Locika, myšleno hlavní hrdinku, tedy dvakrát krásná není. Není ani ošklivá, taková obyčejná hezká holka. Jenže žena, za kterou se chlapec, který může mít kohokoliv, na koho si vzpomněl, bude sápat do nepřístupné věže, by měla být krasavice nejkrásnější a ne jen nejméně nerušivá na pohled ze všech žen, co se nabízejí. Pravda, v tom by to mohlo být. Ostatní se nabízely, takhle cudně klopila zraky a jevila se tak tajemnou. Locičini rodiče vypadali spíš jako sourozenci než jako manželé, což by vysvětlovalo, proč na dítě čekali dlouho a, krom toho jednoho ukradeného, další neměli. Kostýmy a výprava byly pohádkově líbivé, čarodějka správně egocentrická, osly mám ráda a nejvíc oceňuji, že se tvůrci drželi předlohy a kromě nemanželských dětí ústředního páru tam dali vše podstatné. Skutečnost, jak celý královský dvůr dojalo zjištění, že Locika má vlasy (vůbec nějaké, protože nic převratného to opravdu nebylo), nebo hlavu jako takovou, což v té kápi, ve které přišla před královský trůn, nebylo zřejmé, velkoryse prominu. Ostatně, tolik pohádek, kde by bylo ukázáno, jak může vypadat závislost na návykové látce (byť to je zrovna salát), zase tolik není. ()
Náhodou jsou tyhle nově natočené německé pohádky dost dobré a Locika není výjimkou! Četl jste někdo tu pohádku? Pokud ano, tak jste si jistě všimli toho, jak scénáristé vynechali její nejhorší části (za nejtrapnější považuji moment, kdy se Locika pitomě podřekne, že za ní chodí princ - to v této filmové verzi naštěstí vynechali, stejně jako to, že žije několik let sama v lese, narodí se jí dva synové a mezitím ji oslepený princ hledá). Radost mi i udělalo, že se zde Locika včas zbavila svého Stockholmského syndromu a nakonec se zní stala samostatná a odvážná dívka. Pořád téhle pohádce chybí to, co většině německým pohádkám - humor a občasný nadhled. Přesto, byli tam příjemní herci, krásná výprava a imao velice podařený scénář. ()
Pohádka o tom, že závislost na drogách (bylině Locice) je pro těhotné opravdu nebezpečná. Když máte absťák a pošlete manžela pro další dávku, může za ni slíbit čarodějnici vaše zatím ještě nenarozené dítě. Čarodějnice potom dívku schovává před celým světem a nastraší ji, že všichni lidé jsou zlí. Dívka jí bezmezně věří až do doby, kdy se seznámí s princem, který se ji rozhodne zachránit a pojmout ji za manželku... Lepší německý průměr. ()
První setkání s řadou německých televizních pohádek nedopadlo nejlépe. Dobře rozjetý příběh se slušnou atmosférou totiž s blížícím se závěrem ztrácí jistotu, postavy začínají i na pohádku jednat poněkud nepřirozeně, herci se v nejisté inscenaci mění v ochotníky a závěr mi kdoví proč připomněl Cimrmamovu Hodinu pravdy. Slabinou je také marná snaha o humor, která zůstává pouhým pitvořením (že by Němci opravdu neměli smysl pro humor?), kladem naopak mile neprinceznovská Locika, čarodějnice, která je na pohádku nezvykle lidská a nejednorozměrná, a sympatická dvojice krále a královny, mezi nímiž to jiskřilo mnohem víc než mezi princem a jeho vyvolenou. ()
Reklama