VOD (1)
Obsahy(1)
Policista Amadeus se odjakživa cítil odstrčen, protože na rozdíl od všech svých příbuzných nemá hudební nadání, a navíc trpí silným odporem k hudbě. Nyní se dostává na stopu skupinky hudebníků, která se rozhodla ovládnout veřejný prostor svými akustickými útoky. Podaří se mu překazit kompozici pro šest lékařů, pacienta a operační sál, anebo se sám stane obětí války vedené pomocí hudby? Tvůrci filmu naplno zúročují svou fascinaci městským prostředím a ke zvukům, které nás obklopují, přistupují s obdivuhodnou kreativitou. Způsobem, jakým proti sobě staví hlavní postavy a jejich rozdílné postoje, bojuje snímek proti tichu, nudnému střednímu proudu i hudebnímu snobství, ale také ukazuje, že hudební moderna může být zábavná. Při tom všem ale film nezapomíná na své hrdiny a jejich touhu po naprostém klidu, či naopak hlučném vytrhávání z každodennosti. Zvuk hluku dokazuje, že hudba může opravdu měnit životy lidí. (MFF Karlovy Vary)
(více)Recenze (259)
Svěží, vtipný, originální film. Hudebním nástrojem může být skutečně vše, co vydává zvuk. Záleží pak na tom, jestli je člověk v duši hudebník, skladatel. A jak se ukazuje, i ticho může být hudbou - obzvlášť v dnešním teroru civilizačního šumu. Taková skladba reálně existuje - John Cage "4'33" (http://www.youtube.com/watch?v=hUJagb7hL0E) ()
Pěkné, ale jaksi nedotažené. Geniální myšlenka se bila s naprosto klasickým a neobjevným příběhem. Hravost se tak tupila na klišé. Navíc jsem měl pocit, že ke konci docházel snímku dech. Škoda... Jako óda na alternativní umění to v řadě pasáží fungovalo. ()
hodně zvláštní film,který na jednu stranu baví svými nápady,originalitou a výbornou hudbou,ale na druhou stranu jakoby sám nevěděl co pořádně chce a výsledný pocit je tak spíše rozpačitý...60% ()
Vynikající a netradiční. Pořád čekáte, s jakým novým nápadem hudebníci přijdou. A přidání inspektora, který neslyší zvuk toho, na co už naše banda hrála, byla opravdu třešnička na dortu. Sice mi přišlo, že už v poslední čtvrtině tak úplně nevěděli, jak to všechno zakončit, ale i tak, opravdu jsem se pobavila a užila si všechna netradiční vystoupení. ()
Reziseri Simonsson a Nilsson vyzeraju byt nieco na sposob Tarkovskeho. Sice som vobec nepochopil, o com to bolo, ale jedno viem urcite : nemohol som sa odlepit z kresla pri sledovani tohoto filmu. 77 % ()
Jsou hudební filmy o interpretech (které jsou často narativní a životopisné) a hudební filmy interpretů (které jsou primárně prezentací vybraných skladeb). Skoro vždy se pak dají řadit pouze do jedné z těchto skupin, jelikož se jejich výstavby výrazně liší a dohromady to jde jen těžko. Mixy ale existují - zařadil bych tam oba filmy Daft Punk, kde u Interstelly to funguje skvěle a u Electromy už se to žel začíná bít a mutovat v jakési (ne)podobenství. Zvuk hluku je taky mixem, avšak úplně jiným - výstavbu má jako kategorie č.1, jenže je z něj silně poznat, že chce být především kategorií č.2. V praxi to vypadá tak, že se to sice vyloženě nebije, zato se to ale podepisuje na scénáři, kde se rozpadají pravidla fikčního světa (nebo aspoň fungování Amadeova hudebního hluku - chvíli něco slyší, chvíli neslyší nic a při scéně na stanici, kde má zatčené všechny hudebníky z města, už vůbec nechápu jak to teda má...) a téměř neexistují charaktery postav, které jsou jen nositeli určitého přesvědčení, na základě kterého se dá očekávat jasný střet, ale ve finále přijde jen stav mající nejblíž k usmíření. To mi rozhodně vyhovuje víc, než pointa, které jsem se obával na začátku, tedy "náš hudební vkus je dokonalý a jediný dobrý, váš je odpad a neměl by existovat", prostě takový ten podivný toxický pohled (většinou) určitých subkultur, ale naštěstí ne, na tu zde chybí ten typický nejkonvenčnější "padouch", kterému tady může být nejblíž jen klasika a ta k němu má samozřejmě daleko. Jenže i tak je závěr poněkud nijaký, vlastně jen skončí a některé konflikty uzavře sice jasným, ale přesto nedostatečným pomrknutím. Hodně to tedy stojí na jednotlivých hudebních výstupech, která jsou sama o sobě dost nápaditá a nečekaná, hodně se mi líbila a stejně tak i další nápady typu hudební hluchoty (teď nehledě na to, že není propracovaná) a obecně postavy Amadea, protože jsem snad ještě neviděl film, kde by někdo nenáviděl veškerou hudbu a přitom mě zajímalo, jak by takový film s takovou postavou vypadal. Taky se to dá brát čistě jako absurdní komedie, což by mohlo eliminovat některé nedostatky, ale já to tak brát úplně nedokážu, vzhledem k tomu, že stačilo málo a mohla to být hutná polemika o významu hudby, co všechno se dá brát jako hudba a kde jsou hranice konvenčnosti, jelikož prvků tam na to všechno je dost, ale ono se to pak jaksi rozplizne. Co tedy zůstane? Poutavá, kreativní komedie, která má dost co dát a získat asi každého, koho aspoň trochu zajímá alternativní hudba (ať už tím, že ji poslouchá, nebo jen tím, že ho zajímá, jak se taková hudba tvoří), takže taky tak trochu nenáročný film pro (mírně) náročné. Tedy v tom, co to chce být, se jedná o povedený film a čtyři hvězdy mu určitě chci dát, ale mrzí mě, že svůj potenciál moc nevyužil. Slabé 4* ()
Zvuk hluku neurazí. Jedná se o příjemný film s originálním nápadem a zajímavou hudbou. Přesto se však v něm najde několik hluchých míst, které sice filmu přímo neublíží, ale zanechávají na něm negativní stín. 70% ()
Originální, dynamický, svého druhu jedinečný experiment, který se jen tak nevidí. ALE: Ač určitý filmový manifest alternativního umění, natočený je tak moc nealternativně. Konvenčně. Navíc žánrový mišmaš. ~ Mimořádně zajímavé pasáže střídají hluchá místa, jako celek mně Sound of Noise přijde poněkud nekompaktní, možná i chaotický. Navíc zvolený způsob oslavy alternativy je z mého pohledu násilný, navíc se bere moc vážně. Nemám rád terorismus, proč bych měl mít rád hudební terorismus, přestože chápu, že je vše myšleno v nadsázce a jako protest proti současným konvencím. Stejně jako nemám rád ovlivňování lidí, násilné vnucování čehokoliv komukoliv, nebo omezování druhých svými potřebami či vkusem apod. V tomto smyslu mám s filmem problém. ~ Přestože alternativní kulturu upřednostňuju před masovými záležitostmi, zde bych naopak soucítil s komisařem Amadeem a dlouho si pak vychutnával to slastné mírumilovné ticho, jež se místností rozprostře po skončení filmu. ()
Svedi co vysamplovali matmos. (nie to jazero hnevu, ale americke duo, co sampluje buzerantske filmy) ()
V jedné písni britské kapely Bonobo se zpívá: "Music is the healer, no matter who you are." Chtělo by se dodat, i když jí nesnášíte...postupem filmu je však patrné, že Amadeova nenávist k hudbě jen odráží jiný, důležitější pocit v duši. A hudební teroristé "jen" přináší možnost podívat se na tento pocit s důležitým odstupem, díky tomu, že ho ukazují z druhé strany. Díky své hudbě, která je naprostým opakem té klasické se může Amadeus vypořádat se svými stíny které ho doslova škrtí. Ve finále se tak hudba stává tím čím podle mě vždy byla a čím by měla být, pokusem o vyjádření a předání svých pocitů, nálad..vyjádřením svého vnitřního já. Film naplněný hudbou, zvuky a hluky až po okraj, jehož ústředním motivem je nakonec ticho. Neb "Lidé nesnesou ticho, znamenalo by to, že snesou sami sebe." (Pascal Mercier - Noční vlak do Lisabonu) ()
Perfektně vyšperkovaná umělecká komedie v severském duchu. ()
Opet se potvrdilo, ze skandinavci maji specificky smysl pro humor, ktery me osobne strasne bavi. Zvuk hluku je originalni film s velmi dobrym zpracovanim a radou zajimavych postav. Zrucne se povedlo do filmu zaclenit i spoustu hudby ( zvuku ), ktera se do jednotlivych scen hodi. Jinak me ale samotny dej filmu tolik nezaujal a ve spojeni s hudbou mohl byt film vice akcni. ()
Strašně zajímavé, co se nápadu týče a zároveň utopené v celkově nudném příběhu, zápletce. Ty zvuky mi někdy trhaly uši, v tom nejlepším slova smyslu, ty předměty a vůbec nápady, ze kterých ty zvuky vycházely mi pak nebral mozek, opět, v tom nejlepším slova smyslu, celkově to však zabila nepropracovaost zbytku příběhu a postav, což mi trhalo srdce, v tom nejhorším slova smyslu. Ve finále tak zůstalo jen u těch zvuků a scény, kde se tvořily by se spíše měly stát hudebními videoklipy pro jejich skvostnou originalitu, jako film je to ovšem do velké míry zmrvená nuda. Tohle mohlo a mělo být skvělé, jelikož nápadem to na to mělo, škoda. ()
Seveřané filmy točit umí, to už nám mnohokrát dokázali. Jejich hlavní devízou jsou silné, netypické (oproti 80% Hollywoodu) scénáře, které úžasně kombinují komedii s vážnými tématy. Zvuk hluku je neuvěřitelně inovativní film, který člověk s radostí sleduje a s radostí dokouká. Kéž by bylo víc takových tvůrců. 85% ()
Malo to naozaj netradičný námet ale to bolo asi tak všetko. Prvé hudobné vystúpenie ešte ako tak ušlo ale tie ďalšie ma už ničím nezaujali. Ku koncu som sa už poriadne nudil ale s vypätím všetkých síl som to dopozeral. Ani príbeh samotný ma veľmi nezaujal, nevtiahol do deja, takže pre mňa sa SoN zaradil medzi podpriemerné filmy. ()
(KVIFF 2010) Dokonalý audio-vizuální zážitek zabalený do příjemné krimi komedie .. vcelku originální dílko, které si zaslouží pozornost, poklonu a jednoznačných pět hvězd. Sním o bagrovém koncertu na dlažbě Masarykova náměstí v Ostravě .. lepší spojení příjemného s užitečným si snad nedokážu představit. ()
Pokud jste již unaveni všedním Hollywoodským popcornem a chtěli by jste vidět něco extravagantního, vtipného a vkusného tak rozhodně tento snímek. Zvuk hluku je prostě originální snímek, ke kterému by jste jen velice těžce (a myslím že i tak by to bylo marný) hledali podobný film. 95%. ()
Samotný nápad je natolik "vyhulený", že normálně by neměl šanci na úspěch- stal se ale zázrak a film vznikl. Parta nevšedních bubeníků na cestě městem. Nejlepší koncert nepochybně ten v nemocnici, první třetina byla našláplá, pak postupný útlum. Přesto veselá taškařice vymykající se obvyklým šablonám- a to vždy potěší. 75% ()
Ačkoli obyčejně bývám nakloněná nejrůznějším úletům, tentokrát mám menší problém s určitým drobným, leč nepřehlédnutelným nereálným prvkem, který do děje vnáší hlavní hrdina. Jako by v závěru jeho motivací nemohla být docela obyčejná a lehce pochopitelná touha vrátit úder ... po všech těch letech, kdy byl vystavený téměř nepřetržitému hudebnímu teroru. Možná by to bylo přízemní řešení - ale já bych se s ním spokojila. Nemusela bych řešit, nakolik mám akceptovat sluchovou anomálii, která do příběhu absolutně nezapadá ... a na vtipnosti mu taky nepřidává. Snímek je díky ní sice velice originální, ale zároveň trochu rozpolcenou záležitostí, která je možná víc podobenstvím nežli hudební krimikomedií. Může se vám zdát naprosto geniální stejně jako lehce dementní, přičemž možná víc než jindy záleží i na vašem momentálním rozpoložení ... 2,5* ----- Na závěr bych tady měla jeden vzkaz ... pro Amadea: Muzikanti odcházejí i přicházejí - a obchod s hudebními nástroji taky neustrne na jednom místě. Město zkrátka neumlčíš ... ;-) ()
To je pakárna :D ()
Reklama