Režie:
Gregory La CavaKamera:
Robert De GrasseHudba:
Roy WebbHrají:
Katharine Hepburn, Ginger Rogers, Adolphe Menjou, Gail Patrick, Constance Collier, Andrea Leeds, Lucille Ball, Franklin Pangborn, Pierre Watkin (více)Obsahy(1)
Bohatá a krásná Terry Randallová se touží prosadit jako herečka na Broadwayi. Chce to ale dokázat sama, bez podpory bohatého otce. Odchází do New Yorku, kde se ocitne mezi stejně odhodlanými děvčaty, jako je ona. Pomalu poznává zákulisí divadelního provozu, kde úspěch a zklamání představují jen dvě strany téže mince. Režisér Gregory La Cava patří k neprávem zapomenutým jménům z období klasického Hollywoodu. Vrcholu tvůrčích sil dosáhl na konci 30. let, kdy jeho filmy slavily úspěch u kritiky i u diváků. Do tohoto období patří i snímek Motýl vzlétl k záři, jehož scénář napsali na motivy úspěšné divadelní hry Edny Ferberové a George S. Kaufmana Morrie Ryskind (scenárista několika filmů bratří Marxů) a Anthony Veiller. Film je ovšem pozoruhodný především nevídanou koncentrací vynikajících hereček v čele s Katharine Hepburnovou a Ginger Rogersovou, v pozadí jejichž jiskřivých slovních přestřelek je cítit rivalita, která mezi nimi panovala i ve skutečném životě, kde spolu soupeřily o postavení nejzářivější ženské hvězdy studia RKO. Z dalších představitelek zmíníme ještě Lucille Ballovou, která se v 50. letech proslavila titulní rolí v legendárním seriálu televize CBS I Love Lucy, Eve Ardenovou, mladičkou Ann Millerovou a v neposlední řadě Andreu Leedsovou, která byla za roli nešťastné Kay nominována na Oscara pro nejlepší herečku ve vedlejší roli. Role protřelého divadelního producenta se v tomto filmu, kterému zcela jasně dominují ženské postavy a ženský pohled na svět, s gustem zhostil Adolphe Menjou. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (32)
Naprosto vyborny film. Herecky v rolich zacinajicich a neuspesnych taky herecek byly tak presvedcive, ze mi plne dokazaly navodit atmosferu ubytovaciho zarizeni a to i napric vice nez 70-ti leteho odstupu a kultury jine zeme. Vyborne dialogy, vtipne prupovidky devcat, na ktere se mimochodem prijemne divalo. Scena z divadelni premiery a nasledna " dekovacka " je ale skutecnou perlou celeho filmu a ac me spousta filmu nechava chladnym, zde jsem slzu uronil... Vyborna podivana! ----------------- Jen nejsem schopen pochopit, proc se filmy takoveho formatu musi vysilat ve vsedni dny v devet rano nebo v jednu v noci a v hlavni vysilaci cas pousteji ty nejvetsi kokotiny s tema nasima radoby umelcema! ()
Ani nepočítám, kolik se tady sešlo výborných a nádherných hereček v čele s Katherine Hepburn, Ginger Rogers nebo Andreou Leeds. Jejich postavy jsou zábavné, sarkastické a vůbec si tu slovní pálkovanou užívají s celou vahou své okouzlující osobnosti, ale někde v pozadí už se plíží stín velké tragédie. Poslední třetina filmu tak z lehkovážné konverzačky přechází v tíživé drama, kde jsem se ani já nakonec neubránila, aby mi trochu nezvlhly oči. Protože na rozdíl od svých zářných představitelek, Kay, Jean a ostatní dívky z penzionátu, své místo na výsluní ještě nevybojovaly a jak to tak na pozadí hollywoodského pozlátka bývá, jejich naděje nakonec zapadnou do ztracena, stejně jako jejich krása. ()
Penzionát pro začínající herečky je jako osudí, do něhož se tu a tam vnoří povolaná ruka a na základě nevyzpytatelného výběru vytáhne vítězný míček. Jeden z mnoha desítek, kterým stojí za to po léta bezcílně rotovat v bubnu. Jedna z adeptek je tak otlučená, že se zdá být začátečnicí už hezkých pár desítek let, několik dalších se nejspíš časem vdá a přijde na jiné myšlenky, jiné sleví ze svých ambicí a stanou se třeba tanečnicemi ve sboru. Jednu, možná dvě z nich osvítí světla ramp. Zatím ještě překypují energií, bagatelizují neúspěchy a přeceňují naděje... Nikdy bych si nepomyslel, že by mi u nějaké komedie mohlo vadit příliš mnoho vtipů. Jestli jsem se k tomuto pocitu někdy přiblížil, tak právě při sledování Stage Door. Konverzačního humoru je zde dost na tři filmy a je modernější než v leckterém sitcomu, mladším o šedesát, sedmdesát let. V okamžiku, kdy už jsem se začal cítit všemi těmi sarkastickými šlehy zvolna přesycen, se film se zlomil do dramatu. Ne násilně, naopak podle průběžných očekávání, která tato břitká perla od začátku navozuje. Herečky z penzionu používají cynický humor jako obranný prostředek pro zaplašení pochyb o svém talentu, obav z budoucnosti a pro zachování sebeúcty. A je jasné, že to sebeobelhávání nemůže trvat věčně. Byl jsem předem připraven na dva možné extrémy - buď se bude nemilosrdně "nastavovat zrcadlo" jako v Sunset Boulevardu nebo ve Všem o Evě, nebo půjde o konejšivou sociální pohádku á la Frank Capra, kde přes útrapy všechno dobře dopadne. Stage Door se ale neopírá o stylizační žánrové berličky a zůstává v každém směru nohama na zemi. Imponuje, mi, jak elegantně se vyhýbá obvyklým klišé. Postavy ztvárněné Katharine Hepburn a Ginger Rogers se sotva dají chápat jako nějaké modelové typy, zobecňující určitý druh ženy, herečky, plodu konkrétního sociálního zázemí atd. Jsou to jedinečné osobnosti a asi by nebyly příliš odlišné při volbě jiné kariéry. Je ale zajímavé konfrontovat je právě s prostředím, které škatulky jako "sebevědomá mondéna" nebo "venkovská naivka" přímo vyžaduje. Vedlejší postavy mají k takovému zobecnění blíž, ale žádná z nich není karikaturou. Stage Door (trapnému českému názvu Motýl vzlétl k záři se vysmál už recenzent Kinorevue v roce 1938) je malé, skromné mistrovské dílo. 100% ()
Začínám bořit veškeré své předsudky týkající se černobílých filmů. Naprosto GENIÁLNÍ herectví sršící ze všech scén, rychlé odsýpání děje, nepředvídatelnost zápletek a jediné na co myslíte při sledování je panebože jim to tak sluší nebo proboha to byla určitě krásná doba(kostýmy,etika apod.). Nikdy předtím jsem neměla takovou motivaci shlédnout filmy Katharine Hepburn...vždycky jsem si říkala jo je to určitě skvělá herečka jednou se k její filmografii dostanu...ale nenapadlo mě že až tak nebývalých rozměrů a opět se mi na mysli objeví otázka jak je možné, že naprostá většina dnešních herců je jen zklamáním diváka? Nejen Katharine ale i Gail Patrick, Ginger Rodgers či Adolphe Menjou si zaslouží smeknutí mého pomyslného klobouku plného předsudků. Odnesla jsem si z filmu nádhernou větu: "Herečku nedělají líčidla a světla, dělá jí utrpení..".Mladá ale neúspěšná postava Kay žijící divadlem a hlavně závěrečnou rolí již zmíněné Terry, která ke konci s takovou noblesou zahrála divadelní hru z které mi popravdě až vyhrkly slzy a s velkou pokorou potom vyzvedla její památku - když se vlastně z nesplněného ideálu mladá slečna zabila..Zasloužená nominace na Oscara pro Andreu Leeds v roli Kay. Oceňuji i perfektní konec, kde je krásně vidět, že se Terry zařadila hezky do kolektivu a že život hereček v penziónu se odvíjí dále ve stejném tempu typickém pro tuto skupinu a příchod nové slečny do této společnosti pro mě symbolizuje další poutavý osud herečky. Tento snímek by si zasloužil být na seznamu filmů, které musíte vidět než zemřete. ()
Hned po doběhnutí úvodních titulků se na vás začne valit kaskáda břitkých dialogů, ironických prupovídek a nevybíravých glos, to všechno v podání asi patnácti nudících se hereček bez práce. Dost neobvyklý úvod do příběhu, řekl bych. Chvilku trvá, než si člověk zvykne na slovní ping pong, podle kterého je možná až příliš poznat, že se původně jednalo o divadelní hru. Jakmile ale vstoupí na scénu jako vždy bezchybná Hepburnová, začne se děj pomalu rozbíhat a přes konverzační komedii přechází až do závěrečné tragédie. Na můj vkus poněkud násilně a přehnaně, s přivřením oka se to ale dá akceptovat a na emocionálnosti to nijak neubírá. A Adolphe Menjou má snad na ty usměvavé pokrytce patent, v Kubrickových Stezkách slávy byl skoro stejný parchant jako tady. ()
Galerie (44)
Zajímavosti (8)
- Režisér Gregory La Cava pronajal dva týdny před natáčením soukromý hotel, ve kterém probíhaly zkoušky. Většina replik z penzionátu je improvizace ze zkoušek. (Kulmon)
- Role Katharine Hepburn byla menší než ve scénáři a vzhledem k tomu měla dostat i menší honorář, než Ginger Rogers. Když protestovala u producenta, tak jí řekl, aby byla šťastná, že dostala sedmou roli ve filmu. Nakonec jí ale byly nějaké scény přidány a dostala stejný honorář jako Ginger Rogers. (Kulmon)
- Ann Miller bylo pouhých 14 let, když se filmu objevila. Produkci lhala o svém věku a předložila padělaný rodný list. Je neuvěřitelné, jak se v tanci vyrovnala tehdejší hvězdě Ginger Rogers. (Kulmon)
Reklama