Režie:
Gregory La CavaKamera:
Robert De GrasseHudba:
Roy WebbHrají:
Katharine Hepburn, Ginger Rogers, Adolphe Menjou, Gail Patrick, Constance Collier, Andrea Leeds, Lucille Ball, Franklin Pangborn, Pierre Watkin (více)Obsahy(1)
Bohatá a krásná Terry Randallová se touží prosadit jako herečka na Broadwayi. Chce to ale dokázat sama, bez podpory bohatého otce. Odchází do New Yorku, kde se ocitne mezi stejně odhodlanými děvčaty, jako je ona. Pomalu poznává zákulisí divadelního provozu, kde úspěch a zklamání představují jen dvě strany téže mince. Režisér Gregory La Cava patří k neprávem zapomenutým jménům z období klasického Hollywoodu. Vrcholu tvůrčích sil dosáhl na konci 30. let, kdy jeho filmy slavily úspěch u kritiky i u diváků. Do tohoto období patří i snímek Motýl vzlétl k záři, jehož scénář napsali na motivy úspěšné divadelní hry Edny Ferberové a George S. Kaufmana Morrie Ryskind (scenárista několika filmů bratří Marxů) a Anthony Veiller. Film je ovšem pozoruhodný především nevídanou koncentrací vynikajících hereček v čele s Katharine Hepburnovou a Ginger Rogersovou, v pozadí jejichž jiskřivých slovních přestřelek je cítit rivalita, která mezi nimi panovala i ve skutečném životě, kde spolu soupeřily o postavení nejzářivější ženské hvězdy studia RKO. Z dalších představitelek zmíníme ještě Lucille Ballovou, která se v 50. letech proslavila titulní rolí v legendárním seriálu televize CBS I Love Lucy, Eve Ardenovou, mladičkou Ann Millerovou a v neposlední řadě Andreu Leedsovou, která byla za roli nešťastné Kay nominována na Oscara pro nejlepší herečku ve vedlejší roli. Role protřelého divadelního producenta se v tomto filmu, kterému zcela jasně dominují ženské postavy a ženský pohled na svět, s gustem zhostil Adolphe Menjou. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (32)
Valná část filmu je čistá komediální konverzačka, kdy není ani chvilku ticho a na každou repliku se najde nějaká vtipná odpověď. To vše v penzionátu mladých dívek, jejichž jediným snem je získat nějakou roli na divadle a získat tím vstupenku do lepšího života. Škoda jen, že těch dívek je moc a splývají. Ční nad nimi Katharine Hepburn, Ginger Rogers a Andrea Leeds. Na konci se však film zlomí do dramatu, možná až příliš okatého. Jsou zde nějaké nedotahy, ale i tak slušná zábava. ()
Penzionát pro začínající herečky je jako osudí, do něhož se tu a tam vnoří povolaná ruka a na základě nevyzpytatelného výběru vytáhne vítězný míček. Jeden z mnoha desítek, kterým stojí za to po léta bezcílně rotovat v bubnu. Jedna z adeptek je tak otlučená, že se zdá být začátečnicí už hezkých pár desítek let, několik dalších se nejspíš časem vdá a přijde na jiné myšlenky, jiné sleví ze svých ambicí a stanou se třeba tanečnicemi ve sboru. Jednu, možná dvě z nich osvítí světla ramp. Zatím ještě překypují energií, bagatelizují neúspěchy a přeceňují naděje... Nikdy bych si nepomyslel, že by mi u nějaké komedie mohlo vadit příliš mnoho vtipů. Jestli jsem se k tomuto pocitu někdy přiblížil, tak právě při sledování Stage Door. Konverzačního humoru je zde dost na tři filmy a je modernější než v leckterém sitcomu, mladším o šedesát, sedmdesát let. V okamžiku, kdy už jsem se začal cítit všemi těmi sarkastickými šlehy zvolna přesycen, se film se zlomil do dramatu. Ne násilně, naopak podle průběžných očekávání, která tato břitká perla od začátku navozuje. Herečky z penzionu používají cynický humor jako obranný prostředek pro zaplašení pochyb o svém talentu, obav z budoucnosti a pro zachování sebeúcty. A je jasné, že to sebeobelhávání nemůže trvat věčně. Byl jsem předem připraven na dva možné extrémy - buď se bude nemilosrdně "nastavovat zrcadlo" jako v Sunset Boulevardu nebo ve Všem o Evě, nebo půjde o konejšivou sociální pohádku á la Frank Capra, kde přes útrapy všechno dobře dopadne. Stage Door se ale neopírá o stylizační žánrové berličky a zůstává v každém směru nohama na zemi. Imponuje, mi, jak elegantně se vyhýbá obvyklým klišé. Postavy ztvárněné Katharine Hepburn a Ginger Rogers se sotva dají chápat jako nějaké modelové typy, zobecňující určitý druh ženy, herečky, plodu konkrétního sociálního zázemí atd. Jsou to jedinečné osobnosti a asi by nebyly příliš odlišné při volbě jiné kariéry. Je ale zajímavé konfrontovat je právě s prostředím, které škatulky jako "sebevědomá mondéna" nebo "venkovská naivka" přímo vyžaduje. Vedlejší postavy mají k takovému zobecnění blíž, ale žádná z nich není karikaturou. Stage Door (trapnému českému názvu Motýl vzlétl k záři se vysmál už recenzent Kinorevue v roce 1938) je malé, skromné mistrovské dílo. 100% ()
Skoro dvě třetiny filmu tvoří rychlá konverzační komedie (jeden ze scénáristů psal pro bratry Marxy a je to poznat), teprve v závěru se příběh láme ve vážné drama. Vzhledem k předcházející lehkosti snad až příliš vážné. Ač ženy protentokrát vládnou, ve vzduchu stále visí jejich závislost na mužích. Herečky mezi sebou nezápolí o nic menšího než o vstupenku do mužského světa. Ale na třicátá léta je to stejně pokrok. 75% ()
Naprosto vyborny film. Herecky v rolich zacinajicich a neuspesnych taky herecek byly tak presvedcive, ze mi plne dokazaly navodit atmosferu ubytovaciho zarizeni a to i napric vice nez 70-ti leteho odstupu a kultury jine zeme. Vyborne dialogy, vtipne prupovidky devcat, na ktere se mimochodem prijemne divalo. Scena z divadelni premiery a nasledna " dekovacka " je ale skutecnou perlou celeho filmu a ac me spousta filmu nechava chladnym, zde jsem slzu uronil... Vyborna podivana! ----------------- Jen nejsem schopen pochopit, proc se filmy takoveho formatu musi vysilat ve vsedni dny v devet rano nebo v jednu v noci a v hlavni vysilaci cas pousteji ty nejvetsi kokotiny s tema nasima radoby umelcema! ()
Klasický Hollywood 30. let, natožpak žánr screwball komedie je pro mě dosud téměř neprobádaná vrstva světové kinematografie a tak jsem se rozhodl, že si jeden takový film zkusím dát. Volba padla na Stage Door obsazený třemi velkými hvězdami své doby. Zpočátku mě zběsilé a neustávající tempo dialogů docela šokovalo, ale po pár minutách jsem se na tu vlnu naladil a začal si je užívat. A že je opravdu co, na téměř každou vyřčenou větu jsou odpovědí velice rýpavé sarkastické poznámky zejména z úst vynikající Ginger Rogers, ale nezaostávají ani další z mnoha přítomných postav. Z klasicky velmi hladkého a neviditelného hollywoodského stylu vyčnívá pouze stylizovanější scéna před sebevraždou jedné z hrdinek. Jinak bych z mnoha bryskních dialogových přestřelek vyzdvihl skvělou scénku, kdy se v bytě producenta Powella (Menjou) setkají všechny tři hlavní postavy a Ginger Rogers nalezne Katharine Hepburn v jaksi kompromitující pozici :). ()
Galerie (44)
Zajímavosti (8)
- Ann Miller bylo pouhých 14 let, když se filmu objevila. Produkci lhala o svém věku a předložila padělaný rodný list. Je neuvěřitelné, jak se v tanci vyrovnala tehdejší hvězdě Ginger Rogers. (Kulmon)
- Role Katharine Hepburn byla menší než ve scénáři a vzhledem k tomu měla dostat i menší honorář, než Ginger Rogers. Když protestovala u producenta, tak jí řekl, aby byla šťastná, že dostala sedmou roli ve filmu. Nakonec jí ale byly nějaké scény přidány a dostala stejný honorář jako Ginger Rogers. (Kulmon)
- V roce 1939 byla hra nastudována i pro radio, kdy si svou roli z filmu zopakovala Ginger Rogers. (Kulmon)
Reklama