Režie:
Jennifer DevoldèreScénář:
Jennifer DevoldèreKamera:
Laurent TangyHudba:
Nathan JohnsonHrají:
Mélanie Laurent, Claude Perron, Florence Loiret Caille, Michel Blanc, Géraldine Nakache, Guillaume Gouix, Daniel Cohen, Manu Payet, Alexandre Steiger (více)Obsahy(2)
Rodinný život se neobejde bez komplikací... Zvláště, když váš otec, kterému je skoro šedesát, čeká se svou novou ženou dítě. Když Eli sdělí šťastnou novinu svým dvěma dospělým dcerám, obě jsou patřičně otřeseny. Dom se sama snaží dítě adoptovat a Justine mění bez ostychu partnery jako ponožky. Eli a Justine si nikdy moc nerozuměli, a tak vymyslí otec plán, jak se se svou dcerou sblížit - tajně se spřátelí se všemi jejími bývalými partnery. Jenže když se Justine znovu zamiluje a Eli je krůček od toho vše zničit, jsou rodinné vztahy na pokraji katastrofy. Dokážou vše napravit, nebo už je příliš pozdě? (HBO Europe)
(více)Videa (5)
Recenze (16)
Já nevim. Z mého pohledu by tomu spíš slušelo trošku potrhlejší sako s nějakým situačním gagem a hláškou. Ne že by to bylo špatné, ale to téma si o to "americké" zpracování docela říkalo. Takhle to vlastně celé stálo na Mélanii Laurent, na kterou se dívat je prostě zážitek. Ale čekal jsem trošku víc. 50% ()
Tyhle francouzské filmy já můžu. Je to sice plné sentimentu a patosu, nicméně to dokáže chytit u srdce. Kdyby tohle natočili v USA, byla by z toho asi hodně divná limonáda. Ale Francouzi takové filmy prostě umí, namíchat mozaiku lidských životů, výborně vybrané hudby a dialogů, kdy i vtípky z trošku hrubšího zrna vyzní tak nějak něžně. Tento film možná není ničím zvláštní, přesto je velmi zajímavé sledovat další z mnoha variant na téma rodiny, na téma vztahu otce a dcery, na téma vzájemného zraňování, hledání odpuštění a cesty zpátky. Ne, tento film opravdu není nijak zvláštní nebo snad originální, na druhou stranu má obrovské srdce, vtipnou a krásnou Mélanii Laureant a pro mne má krom toho ještě jednu zásadní vlastnost a tou je fakt, že jsem se u něj po celou dobu nenásilně usmíval a to pro mé občas kamenné srdce znamená opravdu mnoho… ()
frantíkom idú poslednou dobou lepšie drámy ako komédie čo je škoda ... ničím výnimočný snímok hodný upadnúť do zabudnutia no lepšie ako pozerať do steny, na také sobotnajšie nevinné pozeranie ako stvorené. v hlavnej úlohe francúzska verzia Umy Thurman poteší... plus minus ...nenudil som sa to je hlavné :) ()
Typicky šedesátkový drama. Obrovským plusem je Mélanie Laurent, která kde se objeví, tak je maximální radost na ní koukat. Vlastně ona byla jediný důvod, proč jsem z filmu nespustil oči. Na druhou stranu je to francouzský film s největším product placementem, co jsem snad kdy viděl. Jako, takovou drzost nemají snad ani Nováci a Primáci s jejich čupr seriály dohromady. První scéna ve Starbucks mě třeba vysloveně sejmula. Nejlepší bylo, jak všecko, co si ve filmu zaplatilo reklamu, mělo maximálně viditelný logo snad ze všech úhlů. Jako drama je ale tenhle film těžká klasika, nebejt Mélanie, tak i dost slušná nuda. ()
Jako většina dalších dávám průměrné tři, je to taková skoro až podprůměrná podívaná, ve které Mélanie Laurent zachraňuje, co se dá, ale bohužel ani ona nedokáže zázraky. Je to takový rodinný mišmaš, vezmu-li tu rodinku popořádku: židovský tatínek, který je tak nějak na zabití z několika důvodů, že si v 60 udělá dítě, je asi to nejmenší, jeho manželka tudíž asi taky nebude úplně normální, nevlastní sestra Mélanie s manželem mi taky dvakrát sympatický nepřišli a postava Mélanie sama: no popravdě řečeno, na rentgenu (i když ten jeden přístroj mi připadal spíš jako CT) snímkovat topinkovač, mikrovlnku, lednici a mnohé jiné věci taky asi není úplně normální... Je teda fakt, že tam bylo pár vtipných momentů, ale od slabšího průměru to nezachránily a Mélanie to vytáhla aspoň do toho průměrnýho průměru. Film, který asi stačilo vidět jednou. ()
Reklama