Režie:
Irena PavláskováScénář:
Ivo PelantKamera:
Diviš MarekHudba:
Jiří ChlumeckýHrají:
Jana Pidrmanová, Filip Cíl, Tereza Nvotová, Pavel Řezníček, Simona Stašová, Jana Janěková, Jan Zadražil, Ladislav Frej st., Hana Seidlová, Pavla Beretová, Václav Jiráček, Lucie Juřičková (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Zavírá se brána dětského domova a otvírá se nový, drsný svět. Dvaadvacetiletá Marie, která dokončuje studia na sociální škole, osmnáctiletý Adam, právě opouštějící dětský domov a nejmladší, sedmnáctiletá Eva, kterou odchod do normálního světa teprve čeká - to je ústřední trojice hrdinů, s níž se setkáváme na začátku příběhu. Spojuje je příbuzenský vztah, mají jednu matku, neschopnou nést své mateřství. Mají zvyky a zkušenosti obyvatel dětského domova a naopak jim chybí mnohé ze zkušeností, které my všichni mimo dětské domovy považujeme za samozřejmé a běžné - například samozřejmý chod běžné rodiny. Jejich vzájemné pouto je ovšem nesmírně silné, tak trochu jsou to ti tři proti neznámému, drsnému a nic neodpouštějícímu světu. Musejí ho nejen vnějškově, ale především niterně pochopit, musejí se ho niterně naučit, aby mohli obstát jako všichni ostatní, kteří tento handicap nemají. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (54)
Nic televizně laciného, šíleně expresívního a nevhodného na tom nevidím. První díl hodnotím čtyřmi a druhý díl maximem, tedy pěti, zatím nezveřejněnými hvězdičkami. Pozitivum vidím v tom, že pro celý obsah byl stanoven přijatelný počet dílů a dramatičnost snímku, která koresponduje s realitou skutečných životů některých obyvatel dětských domovů je přiměřená. Vždyť, není jejich skutečný život někdy ještě dramatičtější? Mě osobně tedy hudební dramatičnost v určitých pasážích snímku v kontrastu s obrazem naprosto vyhovuje. Tato miniserie zobrazuje problémovost a kriminalitu z jiné strany mince, než jakou nám nabízí strohé, nic nezkoumající sdělovací prostředky. A to už nemluvím o "bulvárním" tisku, který se zaměřuje pouze na důsledky jednotlivých činů problematické mládeže a nezveřejňuje pravé viníky, tedy rodiče. Abychom si udělali správný úsudek o obyvatelích dětských domovů, měli by jsme něco o nich samotných a jejich rodinných "zázemích/nezázemích" vědět. Bludičky tedy chápu jako vkusný a přijatelný způsob, jak do světa "vytroubit" naléhavost tohoto obecného problému. Hodnocení si dovolím uvést po shlédnutí posledního dílu. Bravo ČT, nedělní večery začínají být s tebou poutavé. ()
Na tohle me privedla chut videt Filipa Cila i v jine roli nez na tanecnim parketu a vyplatilo se. Filip je uzasny a celkove je to moc pekny pocin. Na matku alkoholicku, jejiho slizkeho amanta a sestru slapku se moc lehce nekoukalo, ale jinak je to film plny lasky a nadeje. Necekala bych, ze se v detskem domove k sobe muzou chovat tak hezky a mit tak silne vztahy. Ovsem neprijde mi moc realne, ze by mimo detsky domov narazili na tolik hodnych lidi (Simona Stasova je ucineny andel, Jan Zadrazil ma byt princ z pohadky, Stanislav Zindulka zas stedry dedecek apod.), ale aspon to neni tak depresivni, jak jsem cekala. Jana Pidrmanova rovnez prekvapila a jsem zvedava, jak si spolu s Filipem zahraji ve filmu Posledni z Aporveru :). ()
Dokáže dětský domov připravit na život? 1) Výborně napsaný scénář Ivo Pelanta o tom, jak je těžké překročit vlastní stín, zobrazuje hrdiny sympatické ve svém úporném často neúspěšném hledání. Jsou jako lidé bez imunity (bez domova), kteří pak umírají (nezvládají) na obyčejné nachlazení (běžné sociální interakce). 2) Velmi televizní film zdobí přesvědčivé herecké výkony (zejména Filipa Cíla a Terezy Nvotové) i pro někoho možná trochu vlezlá hudba Jiřího Chlumeckého. 3) Takhle nějak si představuji tvorbu veřejnoprávní televize. ()
Paní Pavlásková prostě točí divné filmy. Její hrdinové jsou takoví zvláštní lidi, kterejm jejich osobnosti moc nevěřím, celé story je dosti postavené na hlavu a smyslu to většinou moc nemívá. Její příběhy zavánějí telenovelou a plochostí, přesto se v nich objevují natolik silná místa, že film směřující do zatracení najednou jede jako na drátkách, aby za chvíli zase spadl do průměru. Bludičky úplně odpovídají výše uvedenému. Chvílemi úplně stupidní, pak silný moment perfektně zmáknutý. Hodnocení tedy hop nebo trop- já ze slabosti pro režisérku říkám "hop" ...75%. ()
Dneska je in říkat, že žijeme v sociálních bublinách a víme prd o tom, co žijou lidi kolem. Bludičky jsou tím pádem pro mě docela uvěřitelnou sondou do společenství těch, co vylezou z děcáku a nevědí úplně přesně, co se životem. Jako celek to působí depresivně a bezútěšně, přesto ze tří sourozenců minimálně dva vyznívají velmi kladně a pozitivně (Filip Cíl, Jana Pidrmanová). Jako osvěžující prvek do děje mě bavila i Pavla Beretová. Malinko přehnaná se mi zdála všeobjímající a charitativní Simona Stašová, i když věřím, že i tyhle lidi existujou. Stejně tak věřím postavě matky i s tím jejím umaštěným amantem. V její jediné větě: "Pojď, zajdeme k nám... k nám, na roh do hospody" je ve zkratce příčina toho všeho. ()
Galerie (34)
Zajímavosti (2)
- Filmovalo se celkem 31 dnů. (ČSFD)
- Většina natáčení proběhla v obci Pyšely, v tamním dětském domově a jeho okolí. (ČSFD)
Reklama