Režie:
Makoto ŠinkaiScénář:
Makoto ŠinkaiKamera:
Makoto ŠinkaiHudba:
TenmonHrají:
Fumiko Orikasa, Kendži Hamada, Hisako Kanemoto, Džunko Takeuči, Kanae Itó, Rina Hidaka, Sumi Šimamoto, Kazuhiko Inoue, Takeši Maeda, Miju Irino, Risa Mizuno (více)Obsahy(2)
Příběh se točí kolem dívky Asuny, která tráví své osamělé dny posloucháním podivné melodie. Její osamělost končí, když se setká se záhadným chlapcem, který tvrdí, že přišel z cizí země, z Agarthy. Jejich společné chvíle však netrvají dlouho a chlapec záhy umírá. Asuna se vydává na strastiplnou výpravu do Agarthy, aby se s ním znovu shledala. Na cestě poznává krutost a krásu světa a loučení. (Ne4um)
(více)Recenze (60)
Pro mě rozporuplný snímek. Ano, jsou zde typické rysy Šinkaiovy tvorby - zachycení toku času, smysl pro detail, nádherná animace, to ano. Najdou se zde ovšem i motivy typické pro tvorbu Mijazakiho. Ne, že by to bylo špatně, avšak Makoto se rozhodl natočit jiný žánr, než ve kterém je špička, a ne že by to nezvádl, ale napoprvé se trefit je doopravdy těžké. Film mi přišel, jakoby nevěděl, čím má vlastně více být. Druhá polovina byla místy nelogická a konec odfláknutý. Z první poloviny filmu jdou cítit emoce a síla, v druhé už jen bezduché momenty, které nedokázaly zaujmout. Film mě nechal ledově chladným, což je paradox, protože Šinkai mě v jeho jiných snímcích dokáže dojmout doopravdy silně. Zde je celkový dojem rozprostřen na celkových 65%. Šinkai se zde zkrátka snažil hrát na Mijazakiho.. ()
Nechybí žádný z Makotových trademarků (déšť, vlak, stesk) a stejně je tenhle výlet odlišný od všeho, co předtím i potom stvořil. Z výpravy nesourodé party se totiž záhy vyklube parádní netradiční fantasy a jakkoli ostatní kritizují vykrádání samotného Miyazakiho, já tenhle úkrok stranou vítám. Žánrová hra je totiž ve výsledku překvapivě napínavá a neměl jsem tušení, co se může stát v příštích pěti minutách, tím spíš na samém konci. Dlouhé přemítání nad rozporuplnými zvraty a vývojem postav zaručeno. ()
Na jednu stranu Šinkaiův film před diváky rozprostírá úctyhodně komplexní fantaskní svět se spletitou mytologií. Jenže bohužel to všechno je zde zcela kontraproduktivní. Věčné konstatování jmen různých částí a prvků tohoto světa, permanentní ustavování vztahu fantasijní říše k realitě a konstruování rigidní mytologie paradoxně zaslepuje pravou podstatu snímku, kterou naopak představuje, či by mělo představovat vyprávění o překonávání zaslepené bolesti ze ztráty někoho blízkého. Fantaskno, které by mělo plnit symbolickou roli pro niterné pocity postav, zde svou zatvrzelou konkrétností a překombinovaností přestává plnit svou funkci, což vede k tomu, že emoce musejí být vyjadřovány v přímočarých monolozích. Stejně nevyvážený je film i v dílčích motivech, potažmo atrakcích, kterými se chce zalíbit svému cílovému publiku, teenagerům. Samoúčelná krvavost se potkává s křiklavou roztomilostí a pitoreskností, a také ústřední motiv nelehkého a bolestného hledání osobní cesty životem po zničující ztrátě je současně rozváděn do komplexních myšlenek, ale i ztvárněný s polopatičností a naivitou. Jako protipól Šinkaiova snímku se nabízí geniální Vital Šinji Cukamota či anime Dopis pro Momo, které také expresivně zpracovávají vyrovnávání se se ztrátou blízkého člověka, ale téma a metafora v nich jsou v dokonalé rovnováze. ()
Vizuálně úúžasné, hudebně povznášející, dějově přinejmenším podivné ... ()
Životní pesimisti při tomto filmu pookřejí, smutné nálady je dosaženo tak, že umírají lidi a zvířátka a bozi okolo hlavní hrdinky. Jinak je to ale divně nedotažená všehochuť s mytologií, ve které jsou naznačeny některé motivy a možnosti, ale pak jsou opuštěny a zapomenuty. Jakoby Shinkai neměl čas líp si to promyslet a pak mu bylo líto stříhat. Ghibliovská inspirace je ale docela hodně zvládnutá, a ani mě, rejpala, to plagování neštve... ()
(Viděno bez titulků.) Tento krásný, byť očividně jinými místy inspirovaný svět by si zasloužil lepší příběh, když už se na něj Šinkai rozhodl dosud nejvíce soustředit. Především však zamrzí, že se kamsi vytratila většina šinkaiovských emocí a zastoupil je tovární produkt. Je sympatické, že se režisér již nechtěl opakovat, u mě by však nejspíše uspěl lépe, kdyby to udělal. 5+/10 ()
Ztvárnění na plné čáře válcuje úderné poselství, díky kterému navíc tu jednu hvězdičku přihazuju. Může se to zdát být milým filmíkem pro děti, z konce si ale více odnesou dospělí - Japonci bodují s dalším povedeným rodinným snímkem! ()
Makoto Shinkai nám začíná nějak ... Ghibliovatět... Což je u něj na škodu, přeci jen je jeho původní styl velmi charakteristický a příjemný, kdežto zde z něj moc nezůstalo, ale náznaky tu jsou, hlavně na začátku, což bude asi tím, že právě tam se vyskytuje železnice. Což, když jsem na to narazil, není na ně makoto trošku ujetej? Co film, to záběry na koleje, projíždějící vlaky a mosty? Ale jelikož pohled na ně v jeho rukou je skvostný, vůbec mi to nevadí. Samotný děj bych rozčlenil na tři části, začátek je krásný, má nejvíc Makotin a krásně se na něj kouká, jenže pak přijde onen meziprostor, ve kterém se lautr nic neděje a je docela nudným, což naštěstí spasí Ghibliozní závěr, který funguje velmi dobře i díky tomu, že děti stále zůstávají dětmi a příběh je relativně konzistentní a nesnaží se působit nijak epicky a je střídmý a interní. Měl bych dát tři *, ale díky nejroztomilejšímu animovanému zvířátku co jsem kdy viděl, přidávám i čtvrtou ()
Tklivá balada o smutku z osamění. Inspirace Miyazakim je opravdu nesporná, ale bohužel funguje jen částečně po vizuální stránce. ()
Ach, Makoto, proč nejsi Makoto? Proč si zde hraješ na druhého Mijazakiho? Bezprostředně po zhlédnutí tvého výtvoru jsem jej ohodnotil třemi hvězdami s tím, že tohle ti prostě nevyšlo, avšak sotva minul den a já zjišťuji, že tenhle snímek ve mně vůbec nic nezanechal, drahý Makoto. Proč vidím v kresbě postav do pixelu vykradené Ghibli? Proč čuchám támhle v tom moralizování Mononoke a támhle zase Naušiku? Proč mám pocit, že mi byly postavy a vlastně i celkové dění snímku ukradené? Proč mám pocit, že jsi chtěl říct strašně mnoho a ve výsledku neřekl vůbec nic? Proč jsi zahodil svou skoro až trademarkovskou melancholii? Ano, pár kýčovitých obloh tu zase je, ale je tohle vše, co z tvého rukopisu zbylo? Ach, Makoto... děkuju ti aspoň za Kazuhika Inoue, pro jehož hlasový projev mám zkrátka slabost, rovněž bych ti chtěl coby našinec poděkovat za těch pár vteřin, co ve filmu zazněla Dvořákova Novosvětská, ale když je Novosvětská skoro tím jediným, co si z tvého snímku po jednom dni pamatuju, musím být pro jednou zlej pes a dám ti dvě hvězdy s prosíkem, abys mou malou dušičku ukojil příště něčím víc autorským. ()
Určite by som lepšie zvládla smrť všetkých hlavných postáv ako smrť ňuňu Mimi. Bohužiaľ. Tak som si teda poplakala, vyfúkala nos plný soplíčkov a v pozeraní som pokračovala. Rozprávka to bola pekná a kúzelná, občas som mala aj zimomriavky ale fakt neviem či to bolo danou scénou alebo otvoreným oknom. Hudba naozaj krásna. Bez dobrej hudby ako tu by som dala určite nižšie hodnotenie. Nechápem tu rozhorčenia, že film kopíruje tie od Miyazakiho (stejnak ma vaše výlevy nezaujímajú). Mňa osobne to vôbec netankuje ako podaktorých, pretože film bol tak či tak dobrý a je úplne jedno či kopíruje alebo nekopíruje. Film bol trošku zbytočne dlhý ale stále krásny. Takže 4* na môj vkus málo roztomilých scén. ()
Škoda. Makoto Shinkai chtěl udělat něco jiného, než dosud dělal a nevyšlo to podle představ. Okopírované záběry z Princezny Mononoke a Laputy byly pokusem "udělat to krásněji", ale efekt nevyšel (na druhou stranu ani neurazil). Makoto je prostě Makoto a neměl by si hrát na někoho jiného, protože se mu to nedaří. Dávám tři hvězdičky, neboť jsem náhodou viděl před pár dny posledního Miyazakiho (5*), ještě navrch Summer Wars (4*) a toto prostě není tak dobré (příběhově především) jak oba zmíněné filmy. ()
Šinkai a jeho óda na smrť a starých Bohov. Zoberte mýtus o Orfeovi, zahaľte to do hávu Miyazakiho animácie, dajte tomu umelecký vizuál alá Makoto Šinkai a dostanete jednu z najpôsobivejších fantasy anime za poslednú dobu. Veľmi meditatívne, veľmi inšpirujúce a nebyť konca tak aj v rámci žánru hraničiace s dokonalosťou. Bohužiaľ koniec narúša tak starostlivo budovaný koncept a vytvára štrbinu vo vzťahoch, ktoré boli inak znázornené bez výraznejšej chyby. A to zamrzí. Inak sa jedná o pôsobivé dielko jedného z veľkých súčasných anime talentov. A mačička Mimi, starý bohovia a upršaná príroda bola presne to, čo som potreboval od tohto filmu a aj som to dostal. Skoro 5*.Tenmonova hudba zase raz pohladila zmysli. ()
CITÁT - Taková záhadná melodie........... Vizuálně nádherně kreslené, hudba ladí s příběhem a příběh samotný je, jak už to u Japonců bývá, smutný, strašidelný, o lásce a smrti a je plný starých Bohů, vymřelých zvířat a snaze o oživení mrtvé lásky. Prostě klasika. CITÁT - Nehledám tajemství věčného života ani starodávné znalosti. Chci jen oživit svou ženu......... Dvě a půl hodiny nádherný příběh, který přináší spousty moudra a jedno velké ponaučení. CITÁT - Smrt je prokletí, které mi lidé musíme trpět.......... ()
Na tomto filmu je snad nejzajímavější, jak vzácná harmonie vládne v názorech uživatelů (nebo alespoň 'hodnotitelů') na něj. :) I já k ní přidávám svůj hlas. ()
Ze začátku velmi poutavé, krásné a napínavé. Postupem času uvolněnější, následuje zástava v příběhu a nucená bezdůvodná akce, nesmyslné věci i vyústění a naprosto šílený, nudný, blbý konec. Jak se mi to ze začátku hodně líbilo (vztah mezi dívkou a chlapcem), tak se mi to ke konci hnusilo (fantasy a akce). Nebýt toho krásného začátku ve čtyřiceti minutách, dal bych 2*.(Konec by zasloužil tak 1*). Zde dávám střed. Ani moc nedoporučuji, je to příliš dlouhé. 50% ()
I když toho ten japonský název moc neřekne, pořád mi přijde hezčí, než mezinárodně uváděný "Children Who Chase Lost Voices from Deep Below", což v překladu znamená "děti pronásledující ztracené hlasy z hlubin". Tento anglický název není přesným překladem, ten by bylo možné česky napsat asi jako "děti pronásledující hvězdy". Sám o sobě je tento název kouzelný a odkazuje na to, co nás čeká. Další jedinečná podívaná z japonské produkce. Jestli si myslíte, že příběhově jsou americké animované film silné, tak začněte koukat na ty japonské. I když jsou kresbou velmi klasické, příběh vás většinou ohromí. Je neskutečně epický, i když se soustředí jen na pár postav. Zůstává přesto silně emotivní, ale nikdy nemáte pocit, že vás někdo vydírá. Více: http://www.filmovy-denik.cz/2013/03/hoshi-o-ou-kodomo-2011-70.html ()
Opět naprosto nádherné. Jak po příběhové stránce, tak vizuálního zpracování, byť obojí bylo tentokrát trochu jiné. Protože ze začátku to sice působí jako pouhé házení různých nápadů na jednu hromadu v rámci té cesty do tajemné země z důvodu, kde si každý musí usoudit sám, zda je to správné. Jenže potom se tam dějí situace a řeknou věci, až ten konec do sebe zapadne a postavám dojde, co je správné. Takže já jsem byla spokojená :) ()
Druhé zhlédnutí - Shinkai zde opravdu poněkud odbočuje od svého zaběhnutého stylu a snaží se vytvořit velkolepější dílo ve stylu Miyazakiho Mononoke Hime či Laputa, ale nedaří se to zcela, ač o pěkný příběh se rozhodně jedná, jen trochu nedotažený a snad i lehce chudý co se postav týče. Nicméně animace je tradičně velmi působivá, hudba zdařilá, "kočička" Mimi kouzelná a přes některé špatně zvládnuté momenty snímek zaujmout dokáže a v žádném případě nezklame ani neurazí. ()
Pekný film, ktorý je do istej miery inšpirovaný tvorbou Hayao Miyazaki. Ono keby už spomenutý tvorca neexistoval možno by toto malo vyššie hodnotenie. Totiž keď niekto vidí niečo lepšie, stále mu to utkeveje v pamäti ako istý štandard. No majstra Miyazakiho a jeho filmy sa ťažko podarí prekonať a keď sa mu niekto vyrovná je to málo. Tento film sa možno o to pokúšal, alebo išiel aj vlastnou cestou? Tento film má úžasnú animáciu nakresleného prostredia. Prostredie je také krásne, že sa vás pokúsi pohltiť. Postavy a teraz myslím ľudia už tak úžasne nakreslený nie sú, ale napríklad "príšery" (quecalcoatl) tak tie sú nakreslené/animované bravúrne. Príbeh je kvalitný a v podstate rozdeľuje hrdinov na rôzne tábory, ktoré majú vlastný ciel. Vytvorený svet "Agartha" je nápaditý a má vlastné pravidlá ako sa v ňom treba správať. Dajú sa v Agarthe vzkriesiť mŕtvy a keď áno tak za akú cenu? Cena je v tomto prípade dosť podstatná vec. Asuna je milé pracovité dievča, ktoré má len matku a tá je dlho v práci. Ryuuji Morisaki je zaujímavá postava a človek hneď v podstate pochopí o čo mu ide. A nakoniec tu máme Shina, ktorý má vlastné poslanie. Celý príbeh je teda o snoch a túžbach týchto troch postáv. Rozhodnutie je len v tom, koho sen je ten silnejší. Endning (konečná pesnička) je veľmi pekný a melodický (oplatí sa vypočuť). Shun sa mi podobal na hrdinu s Howl no ugoku shiro. Za zmienku ešte stojí pekné "zvieratko" (zvieratko má byť v úvodzovkách) Mimi a červenanie sa Watase (Asuna). Takže nádherná animácia (hlavne prostredia) a slušne prepracovaný príbeh. ()
Reklama