Režie:
Quentin DupieuxScénář:
Quentin DupieuxKamera:
Riego Van WerschHrají:
Eric Judor, Ramzy Bedia, Jonathan Lambert, Louise Boisvert, Romain Berger, Patrizio Sanzari, Sebastien Tellier, Vincent Tavier, Stéphane Breton (více)Obsahy(1)
Po sedmi letech se Blaise vrací z psychiatrické léčebny a zjišťuje, že do nové reality nezapadá. (snared)
Videa (3)
Recenze (10)
Na rozdiel od Blaisa do Dupieuxovej reality zapadám. "New humor" ako katalyzátor zrážky "nového" a "starého" filmu, rokov 70., 80. a 90. so súčasnosťou, respektíve blízkou budúcnosťou. FlyBoy popísal všetko podstatné, ja len dodám, že opäť dôjde aj na odkazy na hororovú kinematografiu "osemdesiatiek" a neustále podriaďovanie sa plastickým operáciám vytvára symptomatickú spoločnosť zľahká podobnú tej, ktorú zobrazuje Ki-duk vo svojom filme Shigan. 80% ()
Když jsem s Dupieuxovou tvorbou začínal, byl tohle druhý film, co jsem od něj chtěl vidět, ale bohužel se mi to tehdy vůbec nedařilo sehnat. O to víc jsem rád, že jsem to konečně mohl vidět, ačkoli mizerně se to shání stále. A je to škoda, protože i když ani tentokrát u mě Dupieux tu čtvrtou hvězdu nedostane (ačkoli jsem ji chtěl dát, ale zatím mám pocit, že by byla čistě jen z radosti sehnání), je to celkem fajn. Je to taková menší satira na přehnané řízení se moderními trendy, která má v nejedné scéně dost do sebe a párkrát mě i svými absurdními nápady (ať už tou nonsensovou sportovní hrou nebo chlastacím trendem v barech) pobavila, ale hluchým místům se to bohužel stejně nevyhnulo. Navíc i tady se projevuje ten úplně stejný problém, jaký mám u skoro všech jeho filmů - naprosto nejlepší je ten začátek, kde celý námět funguje nejlíp, ale postupně už jsou zajímavé jen jednotlivé scény a jako celek to kvalitativně i vtipnými scénami upadá. Navíc jsem pořád čekal nějaké aspoň trochu větší vedení příběhu, ale za těch 82 minut se tam toho bohužel moc nerozjelo. I to jeden z důvodů, proč nakonec tu čtvrtou hvězdičku nedám, ale Ii tak mi to celkově sedlo, docela jsem se u toho bavil a rozhodně mi to spravilo názor na Dupieuxovu tvorbu. Lepší 3* ()
Moje prvé stretnutie s Dupieuxom a som nadšený. Som obrovským fanúšikom satír na súčasnú spoločnosť. Čím bláznivejšie sú tým lepšie. Dupieux sleduje príbeh dvoch ľudí, ktorý chcú jednak zapadnúť do spoločnosti a jednak hľadajú svoju vlastnú identitu vo svete ktorý je príliš zaškatuľkovaný a príliš konvenčný. Steak má výborný humor, vychádzajúci z náhod a dvojicu sympatických hrdinov Judora a Bedia, ktorú spolu natočili už nejeden film. Taká francúzska dvojica typu Hill a Spencer. Film, ktorý asi nebude ľahodiť každému - ale kto má rád nekonvenčný humor, trocha toho Kubrikocizismu a primeranú stopáž na inteligentnú volovinu, tak si tu príde na svoje. Jednak je to natočené neuveriteľne inteligentným spôsobom, bez toho aby tu bolo explicitne ukázané násilie. Scéna únosu, alebo úvodného zabitia sú dokonalé. Teším sa na jeho ďalší film. ()
Mimóza. Pred 2 rokmi Quentin preválcoval festivalovú smotánku geroickým "Rubberom" a upozornil tak okolie na to, že nielen v nahrávacom štúdiu vie robiť osobité divy. Včera sa mi do izby opäť navrátila ona bezbrehá pošahanosť vo formálne priťažlivom vyhotovení a s trefne kritickým štuchancom. Predzvesť sa naplnila. Vitajte na čudáckom území narcistického gangu "Chivers", ktorého "outfit" pozostáva z hnedých kozačiek, vykasaných rifiel a univerzitných búnd. Náplň ich dňa vyzerá asi nejak takto: "alphabeťácky" pozdrav, pitie mlieka, balenie povoľných báb, pichanie kolagenových injekcií, rituálne hry a terorizovanie nečlenov. Kto chce participovať musí byť "in", pritakávať a konať ako nadradené hovädo. Dvom hotentotom, jednému utlačovanému, druhému nedochádzavému sa tento vopruz "lifestyle" zapáči a infiltrácia je v dohľadne... Nemá to také grády ako masochistická pneumatika Róbert, ale beztak sa tu nájde kopa upotrebiteľného, či už vynikavá adorácia "Mechanického pomaranča", výsmešné zvrhnutie utópie o bezchybnom zovňajšku alebo aj zámerne zveličené ozrejmenie fráze "zhoda náhod." K tomu prepečený podmaz plný "bangerovských" beatov, mnoho "campových" výstupov (objaví sa aj Tellier+Akchoté) a dozlatova ugrilovaný "Steak" s ťažko identifikovateľnou chuťou sa môže servírovať. Väčšina zákazníkov zrejme ohrnie nos, avšak u mňa-mňam mňam. Vrelo vyčkávam na "Wrong." ()
Je super vidět, že Dupieux byl už ve svých filmařských začátcích tvůrcem s jasnou vizí. Steak je vyprávěn s uvolněností, jakoby z voleje a bez stresu a přitom dokáže vykreslit celý nový (mikro)svět. Surrealismus tady není berlička nebo atrakce, ale přirozený Dupieuxův jazyk. Celá jeho filmografie ve které metodicky střídá žánry a progresivně prohlubuje struktury svého tvůrčího modu operandi, je neuvěřitelně konzistentní a jako celek cenná. ()
Reklama