Režie:
Darnell MartinKamera:
Frank PrinziHudba:
Mark AdlerHrají:
Jennifer Love Hewitt, Sean Faris, Betty White, Billy Magnussen, Gil Gerard, Steve Warren, Michael L. Covington, Robert Pralgo, Justin Wheelon, Tom Nowicki (více)Obsahy(1)
Měla to být perfektní love story, jež naprosto dojme diváky GNTV a reportérce Susan Allison (Jennifer Love Hewitt) z pořadu The American Diary značně vylepší její profesní portfolio. Žena (Betty White), která každý rok přesně na Valentýna přichází do velké nádražní haly Union Station, kde se za druhé světové války loučila se svým manželem, odcházejícím na frontu. Neil Thomas se tehdy už narození svého syna nedočkal, brzy byl stejně jako desetitisíce dalších prohlášen za pohřešovaného v boji, čímž jeho případ a de facto i život pro americké úřady skončil. Ne tak pro Caroline, která už 65 let ve stejný den přichází manžela na nádraží vyhlížet. Susan nezačíná svou reportáž právě šťastně, když nevědomky urazí vnuka Caroline, mladého fyzioterapeuta Lucase (Sean Faris). (dopitak)
(více)Videa (1)
Recenze (23)
Už dlouho jsem neviděla žádný Hallmark film, ale v době české mutace jejich televize jsem jejich tvorbu znala možná až moc dobře. Dnes je to příjemné shledání s kvalitou, která v televizi není úplně běžná. Překrásně vyprávěný příběh s něžnou Betty White a rozkošnou JLH. Nelze odolat romanci, která hravě strčí do kapsy i Zápisník jedné lásky. ()
Má slabost pro Jennifer Love Hewitt se zřejmě odrazí v mém hodnocení, nicméně z mého pohledu se jedná o překvapivě pohodovou romantickou pohádku, která si samozřejmě nese s sebou břímě amerického patriotismu a nevyhýbá se ve Spojených státech tradičně velmi silnému zdůraznění smyslu pro službu a disciplínu (duty and discipline), důrazu na americké hodnoty a úctě k válečným veteránům (z pohledu americké historické zkušenosti zcela legitimní a pochopitelné). Samozřejmě se jedná o televizní produkci, která ovšem za daných podmínek není překážkou a v tomto případě naopak působí poměrně svěže. Samotný příběh není ničím výjimečný a kopíruje jednoduchou šablonu "osudové a jedinečné lásky", která je konfrontována s její modernější paralelou (jiné priority, ale stejné hodnoty). 7/10! ()
A po tom slavnostním pohřbu se státními poctami žili všichni šťastně až do smrti... Obrovskej doják na způsob nízkorozpočtového Pearl Harbor, který svou atmosférou v počátku vyprávění připomene i Titanik. Docela příjemná je retro část s dobovou hudbou, u které se zasníte nad krásnými ale těžkými časy amerických třicátých, jako celek je ovšem tento televizní film naprosto konvenční záležitost bez jakéhokoliv vlastního nápadu se spoustou náhod s nápisem "příběhové klišé", neposkytující dostatečnou velikost hereckým partům (mezi námi, o JLH se šušká, že vůbec hrát neumí, jenže já jí už od časů Tajemství loňského léta a Příběhu Audrey Hepburn fakt žeru), tak trochu reklama na americké vlastenectví. Sean Faris mi hrozně připomíná jednoho spolužáka, docela známého plážového volejbalistu Jindru Weisse. ()
No s tím cukrem to tvůrci docela přehnali, několikrát jsem si říkala, že tohle už je vážně trochu moc. Je to tím celé děsně nereálné... celý film koukáte na celou rodinu neskutečně hodných lidí, kteří upřednostňují před sebou pořád někoho jiného, a ještě je to činí šťastnými. Všechny hlavní postavy jsou prostě hotoví andělé a nikdo z nich není byť jen neutrální. To je sice moc hezké, ale tak nereálné, že je to celé vážně jen pohádka se spoustou cukru... ()
Tak trochu televizní verze Pearl Harboru s formou vyprávění podobnou Titanicu. Pro romantiky/milovníky romantických filmů je to zkrátka povinná záležitost. Už na začátku nastoupí dojemná atmosféra, která snad nikoho nenechá chladným. Největší klad filmu je kromě tématu i Jennifer Love Hewitt, která s dobrým účesem nasadila i dobrý herecký výkon :)) Ale ano, stále je to "jen" televizní film, kterému lze vyčíst především otřepané a někdy dost rozpačité dialogy. Vztah mezi Susan a Lucasem (Hewitt+Faris) probíhal dost vlažně, čekala jsem více jiskření a zajímavější vyústění. Navíc on byl zkrátka tak nereálně "dokonalý", až to mírně lezlo na nervy. No a konec, kdy se čekající manželka dozví jak její milý dopadl je prostě kýčovitý - jeho chování na mě působilo tak nesobecky, až to vlastně sobecké BYLO.. ("Ne,zachraňte jeho,kašlu na pud sebezáchovy a na to,že na mě někde čeká moje žena s novorozeným synem"..). Asi jsem právě spíše prozradila více o sobě, než o filmu (ano, jsem sobecká a myslím především na sebe). Ale tak to na mě prostě působí. Jinak velice pěkný příběh, slzy v očích jsem měla po celou dobu. ()
Reklama