Režie:
Todd SolondzScénář:
Todd SolondzKamera:
Andrij ParekhHrají:
Jordan Gelber, Justin Bartha, Donna Murphy, Christopher Walken, Selma Blair, Mia Farrow, Aasif Mandvi, Zachary Booth, Di Quon, Lee Wilkof, Peter McRobbie (více)Obsahy(1)
Abe a Miranda jsou osamocení třicátníci, kteří se náhodou potkají na cizí svatbě. Oba stále žijí s rodiči bez partnerů a přátel. Obtloustlý Abe je neschopný vyrůst z dětské ulity a postarat se sám o sebe. Místo toho náruživě sbírá dětské hračky a zastupuje nicotnou pozici ve firmě svého otce, kterou stejně není schopen samostatně vykonávat. Hned na první společné schůzce požádá Mirandu o ruku. Ta po určité době přijímá, ale na rozdíl od Abeho naivní zamilovanosti je to spíše důsledek její zoufalé životní situace. Jejich vzájemný vztah se však pomalu začíná komplikovat. Todd Solondz se vrací s dramatem, v němž umně propojuje nenásilný humor se smutkem i s tesknou atmosférou, vypovídající o reálném životě obyčejných outsiderů, kteří mají problém probíjet se životem a dosáhnout spokojenosti. (MFF Karlovy Vary)
(více)Videa (1)
Recenze (35)
Další divnej film o divnejch lidech od Todda Solondze. Hlavní hrdina je sice dobrej pošuk a ze začátku mě ty jeho snahy sbalit Selmu Blair docela bavily, ale postupně se to nějak začne potácet od ničeho k ničemu. Navíc jsem se chvílema moc neorientoval v tom, co je vlastně skutečnost a co jsou nějaký sny nebo představy. Pro mě zatim asi nejslabší Solondzův film. 60% ()
Klasická skromná festivalová komedie, která pobaví a polechtá, ale nechá divákovu duši bez šrámů a život ve stejným rytmu. Bez dobrých hereckých výkonů by film chutnal jako malinová Huba Buba, co je po šedesáti vteřinách bez chuti. Takhle těch 84 minut uplyne stejně rychle a dobře jako posezení u jednoho Kozla (myšleno středně dobré pivo). ()
Deprese, po níž se ale umírat nechce... Jestli Todd Solondz se svými podivnými figurkami sympatizuje nemůžu s jistotou potvrdit, určitě jim však rozumí. Postupně se nenápadně blíží střednímu proudu, přitom si stále troufá rozložit divákovo očekávání a přinést originální rozuzlení, matoucí vidinami jednotlivých postav. Při striktní analýze vyprávěcích postupů bychom shledali Černého koně velmi originálního...Brr, ale pryč od nich či jen krátce; Solondzův svět tentokrát připomíná spin off úspěšného filmu, v němž hrají prim okrajové postavy, o nichž jinak nikdo vyprávět nechce. V obsazení možná trochu přehnaně ční dvojice Farrow/Walken, zatímco titulní pár krom jisté nejistoty ohledně motivace hraje mnohdy druhé housle. Film má tepmo a má potenciál bavit až do samotného konce, přičemž tento výrok se zdánlivě neslučuje s tímto → není jisté, že vám bude na konci jasné, co se vlastně událo. Divák se veze podle pravidel tvůrce, nečekejte ale intelektuální masáž. Za mě je tu snad jen jeden výraznější problém: navzdory solidnímu filmu mám pocit určité rutiny. Čím více znáte Solondzových filmů, tím je silnější. (MFF KV 2012) ()
Ať si je poselství filmu jaké chce, tenhle film je opravdu špatně natočený. Nemluvě o scénách, kdy je logo obchodního řetězce (vypínající se snad přes půlku celého plátna) rozmazáno jako v nějakém narychlo připraveném televizním zpravodajství. Atmosféru pak trefně doplňuje pár odpudivých popových songů a ne zrovna charismatický hlavní představitel. 47. MFF KV. 2/10 ()
Tak asi nelhali. Ti, co Černého koně „obvinili“ z toho, že je Solondzovým vůbec „nejnormálnějším“ filmem (ne že bych zatím mohl tolik srovnávat). Není to ovšem výtka, protože hlavní hrdina snímku Abe je tak obyčejným, průměrným, nepřitažlivým, neperspektivním, neschopným a zoufalým (doplňte si další přívlastky) looserem, že byste se vůbec nedivili, kdybyste vyšli do ulic a hned první člověk by byl jeho dvojníkem. A právě fakt, že na rozdíl od jiných režisérových postav nemá nějaké speciální úchylky, napomáhá tomu, že si k němu divák mnohem snáz hledá cestu (nebo alespoň u mě to tak bylo) a může mu fandit (i přes to, že si uvědomuje Abeovu vinu za jeho stav; ale tím spíš, protože si do něj může částečně projektovat sám sebe). Film je zároveň velmi vtipný a ještě víc smutný; tato kombinace však dobře funguje a publikum je naladěno téměř pořád na stejné vlně. A pomáhají tomu i písničky, maximálně trefné. Možná mi jenom lehce vadilo, že jsem se postupně začal ztrácet v tom, co je vlastně jeho sen/představa a naproti tomu realita (těžko někoho litovat nebo naopak soudit, když nevíte, co vlastně skutečně prožívá). Hodnotím každopádně solidními 4* (a těším se na další filmové setkání s režisérem). ()
Galerie (10)
Zajímavosti (1)
- Selma Blair bola v dobe natáčania filmu v piatom mesiaci tehotenstva. (beso74)
Reklama