Režie:
Ladislav SmoljakHudba:
Jan KlusákHrají:
Ladislav Smoljak, Miloň Čepelka, Jaroslav Weigel, Pavel Vondruška, Genadij Rumlena, Josef Koudelka BergsteinObsahy(1)
V luxusně zařízeném salonním coupé mezinárodního rychlíku cestují tři pasažéři: slavný český policejní inspektor Trachta, průmyslník Meyer, který vyrábí všechno pro zahřátí (kožichy, rum, šamotové cihly), a továrník Bierhanzel, výrobce masti pro houstnutí vlasů. Ve stanici Istanbul přibude k této trojici inspektorův žák, policejní praktikant Jindřich Hlaváček, dokončující svou diplomovou práci o vlakové kriminalistice. Cesta probíhá klidně až do chvíle, kdy továrníka Bierhanzela rozbolí zub. Vlakový steward - jakýsi konduktér pro boháče - přispěchá se šlapací vrtačkou a továrník se po zákroku cítí mnohem lépe. Záhy bolest pomine úplně, neboť Bierhanzel zemře. Takto efektně otevřel Jára Cimrman svou detektivní hru "Vražda v salónním coupé", v níž zúročil své zkušenosti z policejní služby na vídeňské "čtyřce". O jeho kriminální a kriminalistické kariéře nás poučí série fundovaných přednášek, polemizujících s rakouským středoškolským profesorem E. Fiedlerem. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (172)
Dosud sem neviděl všechny hry ale tahle na mě zatím zapůsobila neslaběji.Moc tradičních perliček sem v ní nenašel.Citelně hře chběl pan Svěrák a Smoljak mi připadal moc vážný.Sedí mu mnohem více role blbečků a rebelantů.Ale i tak se jedná o nadstandartní zábavu v zaplavě dnešních seriálu a ság na tisící ppokračování. ()
Včera jsem na této hře byl Jevíčko v naživo a musím říci, že jak je možná slabší v TV, tak tady i přes účinkování pro mě ne zrovna oblíbeného Vojty Kotka, byl představení naprosto perfektní. Pro mě to byl druhý živák po Blanických rytířích a musím srovnat, že tato hra, především kvůli semináři, byla daleko lepší. Obsazení - Hraběta, Kotek mld, Kotek st. Svěrák, Weigel. ()
Je velká škoda, že se nedochoval starší obrazový záznam Vraždy v salónním coupé. Jednak je zde publikum zcela marné ale také aktéři působí unaveně a znuděně. A zároveň uspěchaně. Jakoby to chtěli mít co nejdříve už za sebou. Existuje audiozáznam z osmdesátých let, kde herci hýří daleko větším temperamentem, humorným "flow" a mazlí se s každou replikou. Seminář je rovněž svižnější, protože postrádá určité sekce, jako třeba o kůrovci nebo předvedení zhudebnění přiznání. Ačkoli Ladislav Smoljak většinou exceloval, do role inspektora Trachny se přece jen víc hodí cholerický Zdeněk Svěrák a zvládl ji, dle mého názoru, lépe. A také pro Petra Bruknera jako velmi nesmělého policejního praktikanta Jindřicha Hlaváčka to byla role, která výrazně definovala jeho následující repertoár. :) ()
Je pravda, že člověk to má zažité s danou sestavou, ale najdou se tací (jako třeba já), kteří by to rádi poznali s alternačními protějšky. Hlaváčka jsem měl spojeného s Bruknerem a zajímalo mě, jak to podá Miloň Čepelka. (na audiozáznamech bývá často obsazení semináře jiné než ve hře). Takže si zkouším představit Petra Bruknera v kapitole o přívěsku pro arcivévodu anebo třeba Bořivoje Pence v kapitole "Revoluce v němém filmu". Zajímavosti: V roli stevarda bylo kdysi občas možné zažít Ladislava Smoljaka. Stalo se tak například 18.6.1974, kdy účinkovali v brněnském Divadle u Netopýra. Trachtu hrál onehdy Zdeněk Svěrák (pochopitelně), Hlaváčka Miloň Čepelka, Bierhanzela Oldřich Unger a Mayera Pavel Vondruška. V současnosti je někdy možné zažít v roli stevarda Josefa Koudelku, který si tuto roli zahrál i před svou emigrací. Docela by se mi na to hodil i Robert Bárta nebo Andrej Krob. ()
Asi bych se shodnul s mnohými, co mají Vraždu v salónním kupé za slabší Cimrmanovu hru; je nutné podotknout, že jsem se oproti jiným zas tolik nesmál. Viděno ze záznamu, v němž nebyl Svěrák (netuším, zda v tomto někdy hrál), a netuším, zda je to tím. Nicméně celé to humorné pojetí detektivního žánru má své kouzlo a bylo by hříchem to hodnotit jako slabší hru, když to má své nesporné kvality a hodnoty. Miluju herectví Miloně Čepelky. ()
Galerie (7)
Zajímavosti (11)
- Názvem i dějem hra připomíná detektivní novelu Agathy Christie „Vražda v Orient Expresu“ z roku 1934. (mnaucz)
- Báseň Maralík se jmenovala původně Minařík. Objevil se však v divadle důstojník StB se stejným jménem a autoři název raději změnili. (Kulmon)
- Hra se měla původně jmenovat „První případ policejního praktikanta Hlaváčka“. (mnaucz)
Reklama