Obsahy(1)
Tři manželské páry spojuje dávné přátelství, spokojený zabezpečený život a touha strávit společně léto v překrásném domě u moře. Nenadálý příjezd Sharyna a Diegova dospívajícího syna Davida probudí v úspěšném psychologovi Matteovi nečekaně silnou touhu, které není s to se přes všechnu svou racionalitu ubránit. Manželka Francesca, děti i ostatní přítomná společnost cítí stupňující se napětí, jehož původ jim zatím uniká. Smyslný mladík, vědom si výjimečnosti svého zjevu, si s Matteem zahrává a nevyhnutelná katastrofa je na spadení.
Italský režisér Marco Filiberti vypráví i ve svém druhém celovečerním filmu podmanivý příběh o latentní homosexualitě, v němž nadnáší palčivé otázky o svobodné volbě a důsledcích lidského konání.
(oficiální text distributora)
Recenze (31)
Žial, aj takto to môže dopadnúť, ak sa ľudia riadia viac tým, aby vyhoveli spoločenským konvenciám a nie tým čo skutočne cítia. Žiť v pretvárke sa nedá navždy: "Nedá sa ujsť, pred sebou neutečieš...nedá sa ujsť, pred sebou samým, niet kam..." (IMT smile). ()
Už dlouho o tomhle italském filmu vím a když ho rejzanek dal dnes do doporučených, tak jsem se konečně rozhodla, že se na něj taky podívám. Moc romantiky jsem tam sice nepostřehla, ale za to velmi hutnou atmosféru spíš psychologického drama, která byla ke konci silně intenzivní. Na ty Davidovy narozeniny jsem čekala dlouho a s přibývajícími minutami jsem už tak trochu předvídala, jak to asi tak může dopadnout. I když taková témata moc nemusím, tak jsem byla příjemně překvapená a je to druhý film s podobnou tématikou po Loggerheads, kde dávám čtyřku za velmi dobré zpracování a úžasnou hudbu, která se filmem téměř celou dobu prolínala. Herci Massomovi Poggiovi, kterého moc neznám, role Mattea sedla jak přišitá a Thyago Alves si se svou první rolí poradil taky dobře. Já nevím, takový pěkný mužský................člověk zkrátka nikdy neví. ()
Estetico e bella musica... - - - - - (Poprvé viděno 3.12.2011 na >homoestetickém prostoru< , hodnocení 6., komentář zde jako první - 4.12.2011) ()
Na konverzační psychodrama o bukvicích to tady má podezřele vysoká procenta, ale přiznávám, že jsem film neviděla celý, takže hodnocení nechám na povolanějších jedincích:-). A úplně nezajímavé "Davidovy narozeniny" nebyly, vždyť mě docela štve neznalost závěru... Zašustili si spolu a ručku v ručce s povislým zápěstím odkráčeli do hřejivého západu slunce, nebo to vyústilo v pořádně krvavou katastrofu? Asi ten konec budu muset někdy omrknout, ovšem ani by mě nehnulo sledovat to celé:-/. ()
Tristan a Isolda, příběh z artušovských legend o zakázané, zničující a smrtonosné lásce, v ještě temnějším podání R.Wagnera otevírají podmanivý příběh, který rovněž vyústí do nezvratné tragédie. Pozvolné tempo, velké záběry na osamocené postavy, moře, bílý dům, snová hudba a nenápadně se stupňující napětí připomínají filmy Felliniho a Viscontiho (zůstaneme-li v Itálii), jehož Smrt v Benátkách je ale přeci jen o něčem jiném, jelikož zde se jedná o náklonnost oboustrannou. Jistá místa postav na šachovnici se pozvolna posouvají s tím, jak se otevírají třinácté komnaty každé z nich. Možná by se zdálo, že sledujeme svět v jakési zvrácenosti, ale není tomu tak. Zobrazovaný svět jen není černobílý, jak by ho mnozí rádi viděli... ()
Výborná záležitost. Neokazalé, nepatetické, perfektní konec. ()
Téma homosexuality vo filme a hrátky dvoch chlapov v posteli bolo vždy niečo, čo ma nejak extra nezaujímalo. Ak však tejto téme dáme všeobecný rozmer a začneme ju vnímať niečo ako dlho potlačovanú duševnú tryznu a trápenie bez možnosti uspokojujúceho riešenia, tak to už áno, to je už zaujímavejšie. Pokiaľ film vnímam z tohto pohľadu, tak mu rozhodne nemožno uprieť hlbší význam. Odhliadnuc od tohto, potešila ma už iba remeselná stránka snímku, hlavne kamera a hudba. Hudba vôbec bola na tomto filme to najlepšie. 70/100 ()
Na první pohled spokojený, manželský pár. Je jim taky zhruba něco kolem čtyřiceti let, mají krásnou dceru, skvělou práci, zkrátka, co víc si člověk může přát. A stačí jeden moment, jedna chvíle, jeden pohled, který spustí v manželovi v podání výborného Massima nečekaně silnou touhu, k asi o dvacet let mladším mladíkovi. A i když se tomu zuby, nehty brání, tak jen spustil lavinu, která možná už nepůjde zastavit. Až na konec, který bych asi udělal trošku jinak, je to hodně vydařené drama, s opět skvělou hudbou a zároveň hodně silná čtyřka. A také poučení pro vdané manželky. Když se Váš muž zakouká, zdaleka ne vždy za tím musí být nějaká žena! ()
Neuvěřitelně silná záležitost. Současná italská kinematografie je bohužel jednou z těch, které se do veřejného povědomí nedostávají příliš často a příliš lehce a když, pak v ikonografických exemplářích různých artových kin nebo festivalů, ale ani tam nemívá primární zájem. Je to škoda, protože sledovat vývoj evropského filmu by konkrétně domácímu prostředí velmi výrazně pomohlo ke změnám k lepšímu. Ale zpět k filmu. Osobně se rozplývám nad invencí autorů, jimž důmyslná aktualizace slavného Viscontiho hitu Morte a Venezia prostě a jednoduše vyšla a rozhodně to není pouhá kopie slavného předchůdce, i když základní fabule zůstává prakticky totožná. Onen dramatický osten nepřekonatelného pnutí a zadržovaných vášní je v tomto případě dotvořen hrdinovým manželským svazkem, který se hroutí stejně rychle jako veškeré ideály kdysi vyrovnaného a úspěšného psychoterapeuta. Superlativy náležejí vynikající práci s kamerou, která si doslova hraje s atmosférou, hudebnímu komponentu i samotným hereckým představitelům (Massimo Poggio v titulní roli je maximálně přesvědčivý a maximálně přitažlivý). Kdo nepochopil, o čem je řeč, bude si muset dát repete, kdo ano, už teď ví, že se na slunné italské pobřeží znovu vrátí. ()
Měl jsem skutečně nutkání udělit plné hodnocení, ale nakonec jsem se rozhodl "jen" pro 4* - tento film totiž nefunguje v celém svém rozsahu a spíše než o cosi konzistentního se jedná o směsici působivých (nebojím se říci, že chvílemi dokonce až mistrovských) scén a záběrů, které postupně gradují až do epochálního závěru, který zkrátka bere dech. Paradoxně zde také platí, že méně je někdy více a minimum dialogů tedy vydá za tisíce slov - bohužel však tento způsob pojetí přichází až po první, velmi nezajímavé půlhodině, což leckterého diváka odradí... Ale kdo si počká, ten se dočká :) ()
Krásně italské se vším všudy - pomalé, silné, výbušné, patetické. ()
Film se mi těžko hodnotí, protože jsem měla problém ho vůbec dokoukat. Tohle vážně není film pro hetero lidi, scény jsou tam dost nechutné a celé je to takové rozměklé až slizské. Chápu sice, že lidé s menšinovou sexuální orientací to neměli lehké, ale koukat se na to nedá. Odpad nedávám jen z úcty k odlišnostem. ()
Nebudu popisovat znovu, co napsal rejžánek, faktem je, že zhruba do poloviny filmu taková nijaké...leč se to změnilo.-)Když je pěkný chlap ve spokojeném manželství , kterého zcela nečekaně a ze zálohy přepadne touha po mladíkovi, ten je ke všemu synem jeho kamaráda, hrozí to průšvihem.A když je to ještě ke všemu ve vile nad pláží u nádherné zátoky, v báječné Itálii,mladík je ke všemu gay, můžete se i na hlavu stavět, můžete i tajně brečet, jako to Massimo udělal, nezvítězíte nad nečekanou touhou .Ale to vítězství je vykoupené cenou nejvyšší.Nádherná kamera, skvělá hudba....drama za čtyři poctivé hvězdy. ()
...cosi italského se ztrácelo v nevysloveném... ...přesto se dalo následovat příběh a vnímat, že bude třeba silné rozuzlení... ()
Velmi zdařilá novodobá verze na Mannovu Smrt v Benátkách... ()
Smrt v Benátkách po 40 letech? :) Nemůžu se trochu zbavit divného dojmu… no přesto tu jistý vývoj je… zatímco dříve za stejnopohlavní přitažlivost zaplatili ve filmech životem dotyční muži… Ale ani dnes se to evidentně bez tragédie neobejde :) Jen detail – Matteo není „psycholog“, ale psychiatr (psychoterapeut… psychoanalytik – jako by nějaký filmový terapeut byl jiné školy), což je přece jen trochu rozdíl… Nějak mi to připomíná Synův pokoj (http://www.csfd.cz/film/71096-synuv-pokoj/). ()
Čekala jsem, že se na konci něco stane, to jo, ale že to bude takhle hustý. Moc pěkné prostředí, pěkní herci, pěkné záběry. Bohužel jsem se docela těšila až film skončí. A celá ta katastrofa se stala až moc pozdě. Francesca mi tam jako jediná docela vadila. Bylo to pěkné, ale nějak mi unikla pointa. Proč tam byl příběh pacientky Mattea? Nebo příběh Leonarda? Film bych asi doporučila, ale už bych ho nemusela vidět znova. ()
Ta italská letní atmosféra je skvělá, ten námět taky, ale hrozně mě iritovalo vystavění příběhu jako antické tragédie (s povinnou smrtí na konci), myslím, že větší nadhled a lehkost by tématu jedině prospěly. ()
Film mě zaujal, ale pořád mi nějak unikala pointa...nebo spíš mi unikly ty emoce, které se film snažil vyjádřit. Ale film to byl pěkný :) ()
Zajímavé, líbivé (nádherní chlapi), gradující a naprosto předvídatelné v závěru. Tohle nemohlo jinak dopadnout. ()
Reklama