Režie:
Miloš FormanKamera:
Miroslav OndříčekHudba:
Galt MacDermotHrají:
John Savage, Treat Williams, Beverly D'Angelo, Annie Golden, Dorsey Wright, Don Dacus, Cheryl Barnes, Richard Bright, Nicholas Ray, Charlotte Rae (více)VOD (4)
Obsahy(1)
Claude Bukowski (John Savage) má brzy narukovat, a tak si chce poslední dny v civilu v New Yorku užít. Náhodou potkává skupinku hippies a dámu na koni – Sheilu (Beverly D´Angelová), která se mu okamžitě zalíbí. Hippies jej přivedou k drogám a druhý den jeden z party zjistí, kdo je ona dáma na koni. Vetřou se na oslavu, jíž se Sheila účastní, ovšem jejich anarchistické chování vyústí v zatčení a soud. Mají na výběr třicet dnů káznice, nebo zaplatit padesát dolarů. Hippies pochopitelně peníze nemají, ale Claude ano. Stačí pouze na kauci pro jednoho z nich, a tak od soudu odchází šéf hippies Berger (Treat Williams). Ten slibuje, že další peníze přinese. Claude s Bergerem se stanou velkými kamarády a skamarádí se i se Sheilou, jenže za dveřmi je strašák války ve Vietnamu. (AČFK)
(více)Videa (1)
Recenze (685)
Tvrdě protiválečný muzikálový Klub rváčů (konce) 70. let. Některé písně a scény dodnes nemají chybu (závěr utkví asi nejvíc, ale film rozhodně nestojí jen na něm). Forman sice má na kontě ještě lepší filmy, ale ani tady český génius nikterak nezapřel svoje velké sympatie k svérázným, nonkonformním rebelům... 80 % ()
Opravdu skvělej muzikál a to na ně moc nejsem. Nejenže to má fakt nádherný písně, ale i hodně dobrej příběh a skvělí herce. Vlastně sem si ani nikdy neuvědomil, že ty písně, který sou slyšet skoro všude, jsou z tohohle muzikálu. Prostě a jednoduše super muzikál se všim všudy, ale zase abych jen nechválil, tak musim říct, že hudbu jsem slyšel už v několika muzikálech o něco lepší ()
Vlasy jsem chtěl vidět už jenom proto, že je natočil Miloš Forman. Nicméně je třeba se připravit na fakt, že se jedná o muzikál a pokud Vám sedí sedmdesátková a osmdesátková muzika hippies generace, tak si to patrně i užijete. Já jsem s muzikou dost šíleným způsobem zápasil, ale jednotlivé postavy to perfektně vynahradily. Pan Forman totiž ani v tomto případě nezapomněl vykreslit pocity jednotlivých postav a tak, i přes pro mě nezajímavou hudbu, bylo na co koukat. Vrcholem je závěr, u kterého stálo tu hodinu a půl vyčkat. ()
Má zamilovanost do muzikálů sice není moc dlouhá, ale o to je intenzivnější a Hair na ní nic neubralo. Některé písně se mi sice moc nelíbily a prostřední část lehce nudí, ale zato dokonalý závěr, ten mě přímo rozbrečel. ... Éra hippies nemohla chtít lepší pomník než je tento film. ... Let the Sunshine in. 8/10 ()
Vlasy si mě získaly od první scény. Spíš bych měl říct od prvního záběru. Treata Williamse jsem zatím viděl jen v několika rolích, a to podstatně odrostlejšího a taky zarostlejšího (Everwood), a to tedy nic extra nepředváděl. Jak můžete od kohokoliv s kým máte takovéhle zkušenosti čekat něco TAKOVÉHO? A pak už to jde ráz na ráz, sled barevných, neskutečně vitálních tanečních čísel a úctyhodných pěveckých výkonů, živé obrazy vpalující se do paměti (obzvlášť katedrála mě dostala), a celý ten střet dvou generací, názorů na svět, ale i životních stylů jedné jediné generace, se najednou zlomí do jedné z nejvíc zdrcujících obžalob války v celé historii. Na Bergerův výraz a můj pocit totálního šílenství systému a obrovské nespravedlnosti při poslední scéně nikdy nezapomenu. Teď a tady je to pro mě čistá stovka. ()
Galerie (39)
Zajímavosti (40)
- O role ve filmu se ucházeli i Bruce Springsteen a Madonna. (don corleone)
- Když byl film uveden v Německu, šlo o první film se zvukovým mixem Dolby Stereo, z angličtiny předabovaným do cizího jazyka. (don corleone)
- Miloš Forman rád vzpomínal na spolupráci s "menším snědým mladíkem," který už na pohovoru vypadal na první pohled inteligentně. Byl to začínající dramatik Michael Weller, který pro režiséra později zadaptoval i Ragtime (1981): "Nikdy mi nevyhovuje scenárista, který prostě jen poslušně vykoná, co si přeju, protože já často nevím, co si přeju, dokud to neuvidím. Proto potřebuju silnou osobnost pro skutečný tvůrčí dialog. Michael měl vždycky svou hlavu a nevadilo mu, když jsme spolu občas byli na kordy." Největší zádrhel přišel, když se tandemu stále nedařilo vymyslet samotný závěr příběhu: "Oba jsme se zašprajcovali, byli čím dál sarkastičtější, až jsme na sebe nakonec otevřeně řvali. Ještě nikdy předtím jsem nezažil takovou bitvu. A když už jsme byli naprosto v koncích, najednou došlo uprostřed bouřlivé hádky k magickému propojení a oběma nám najednou vytanul stejný nápad: co kdyby si hlavní hrdina Berger prohodil místo s brancem Claudem? Zbytek scénáře jsme sfoukli za půl hodiny." (NIRO)
Reklama