Scénář:
Taku KišimotoKamera:
Kódži TanakaHudba:
Suguru MacutaniHrají:
Aju Macu'ura, Maaja Sakamoto, Daisuke Hirakawa, Tošiko Sawada, Maaja Učida, Sajaka Óhara, Kana Ueda, Kódži Takeda, Takahiro Mizušima, Šindži Kawada (více)Epizody(11)
-
Rindó no onna no ko (E01)
-
Jubi kiri genman (E02)
-
Dakiči no kimeta koto (E03)
-
Tegami (E04)
-
Dakiči wa Dakiči de ii (E05)
-
Wataši no ki (E06)
-
Naišo de iede (E07)
-
Odžíčan no daidži (E08)
-
Taifú ga kita! (E09)
-
Onaka no kaze (E10)
-
Hadžime no ippo (E11)
Obsahy(1)
Svobodný třicátník Daikichi se vrací domů na dědečkův pohřeb, je však zaskočen tím, že děda měl nemanželské dítě s mladou milenkou. Zbytek jeho rodiny je tím šokován a nikdo se nechce postarat o malou, šestiletou, zakřiknutou dívku Rin. V rozhořčení se Daikichi rozhodne postarat se o ni sám. Ale pomůže Rin soužití s mužem, o kterém nic neví, k tomu, aby se dostala se ze své skořápky? A počkat, naruší tento vývoj událostí nějak Daikichiho milostný život? (Jigvell)
(více)Videa (2)
Recenze (26)
Usagi Drop hrá jednoznačne na city a buď sa mu to podarí, alebo nie. Hodnotenie dvoch skupín ľudí budú diametrálne odlišné. Tým čo dobre zahralo na city budú hodnotiť priaznivo a tým čo nezahralo na nič sa budú na to pozerať ako na frašku a budú hodnotiť priemerne až zle. Je to sladký a do istej miery presladený príbeh, kde je všetko jednoduché a dcéra viac vychováva otca ako on ju. Treba si uvedomiť, že toto vlastne nie je vylúčené a rodič vychováva tým, že má dieťa aj sám seba nie len dieťa. Nie je to kritika veľmi príjemného príbehu, lebo mne sa páčil len som načrtol čím v skutočnosti tento príbeh je. Ukáže veľmi reálne obetovanie sa rodiča pre svoje dieťa, ale bohužiaľ kedže je to presladené rodič je v podstate ako robot čo zvláda všetko a len občas a naozaj občas si trochu frfle a ide ďalej. Sú tam úsmevné vtipné situácie, tiež sú prítomné situácie vhodné na plač a každého to môže inak zasiahnuť. Za mňa aby sme nazreli aj trochu do mojej duše môžem povedať, že predstava mať takéto milé dievčatko sa mi páči. Ono veľmi odporúčam keď máte náladu pozrieť niečo také príjemné, bezproblémové a trochu odklonené od reálneho života (Trochu!!!). Pocity otca sú, ale z určitým nadsadením prezentované správne. Hudobný podklad sa mi páčil a opening je klasický k druhu anime. Dalo by sa toho porozprávať ešte oveľa viac v tomto príbehu a preto by nezaškodila väčšia porcia dielov, kde by sa rozobralo úplne všetko. ()
Upřímně na takový příběh mi bohatě stačí jeho hraná podoba. Není to špatné, je to reklama na dokonalé rodičovství a dokonalé děti, takže je to taková ta příjemná podívaná a když se zasníte, je to bájo a nic nechybí. I když samozřejmě film se nemůže věnovat všem v takové hloubce a záběru jako anime. I tak se mi víc líbil film. Lepší 3*. ()
Ano - nebude to kult, ano - není to bezchybný seriál, ano - nemá to nijak zvlášť propracovaný děj a ano - snaží se to díváka dostat přes jeho nejprimitivnější pocity...přesto jsem si Usagi Drop jednoduše zamiloval...Je extrémně civilní, má sympatické postavy, nikdy nepřehání a jede na notě příjemna a inteligentna.A nepotřebuje k tomu nějaký fylozofický epos, ale vystačí si s obyčejným životem perfektně vystihujícím jeho podstatu.Letos chyběl seriál, který by byl takto vtipný, milý, občas smutný, občas veselý.Nemusí sednout každému, chápu to a dotyčné samozřejmě neodsuzuji, pro mě osobně jde ale o zatím jasný seriál roku, protože zkrátka zaplnil jednu z kvalitativních mezer letošní sezóny (a zaplnil ji skvěle) a to se vzhledem k nepříliš povedeným seriálům letos cení dvojnásobně.Zajímavé je, že mě baví cokoliv co mi seriál předkládá - první den Rin ve školce, Daikichiho problémy zvládat práci a dítě, počáteční averzi jediné rodiny co Rin zbyla, matku, která odmítá svou dceru...a přitom se nejedná o něco, co bych v životě nezažil nebo neviděl jinde...přesto jsem nadšen. ()
Milí diváci, toužíte po roztomilém potomkovi, ale přitom se bojíte toho všeho přebalování, křiku, strachu, časových investic, finančních investic, zodpovědnosti, špíny a omezení vašeho osobního života? Již nemusíte hledat dále, právě pro vás Kanta Kanmei točí líbivý seriál Usagi Drop. Jistě jste si přečetli synopsi, takže víte, oč půjde. Výborně, výborně, můžu tak alespoň rovnou skočit ke kritice, protože věřím, že do chvály se pustí jiní a uznávám, že je co chválit. +++++ Děti dozajista mohou mnohým lidem vnést do života štěstí, představovat splněný sen, i přes již zmíněná negativa s rodičovstvím spojená. Někdo však možná při sledování uřvaného, špinavého a zlobivého fakana neuvěří. Tato nedůvěra stvořila Kagu Rin. Kaga Rin je pořádná, nezlobí, chápe potřeby druhých, pomáhá, skoro nekřičí a vždycky roztomilní. Podobný přístup ke zobrazení škvrňat jsme už viděli v Aishiteruze Baby. Pokud si člověk pročte něco málo o vývoji dětí, uzná, že Usagi Drop přeci jen odpovídá pravdě více. Rin se totiž právě nachází v relativně klidné fázi dospívání dítěte a tak jsou výtky stran jejího chování trefou ne zcela do černého. Pokud ovšem její věk nevolili tvůrci s ohledem na touhu dotlačit diváka k rozněžnění, které zažívá při hlazení štěňátek a koťátek. +++++ Ona mnou vyčítaná líbivost vězí převážně jinde. Tento seriál je v podstatě bez skutečných konfliktů, bez reálných problémů. Aby nedošlo k nedorozumění, Usagi Drop v sobě skrývá pro postavy nejeden konflikt a nejeden problém, ale ne skutečně konfliktní a ne reálně problematické. +++++ Daikichi kupříkladu zprvu nezvládá spojit péči o Rin se svými pracovními povinnostmi, ale pak se nechá přeřadit na nižší pozici, kde nemusí makat přesčas a tím se nastolí idyla. Má spoustu času, zmizí stres a kupodivu se neobjeví finanční problémy. Anebo: udřený třicátník celý den na nohou v práci, co každý večer s úsměvem vaří pro dva, hraje si s děckem a ráno ještě bez řečí vymění počůrané prostěradlo. Jak se nám předvádí jeho strhanost? Legračně zavírá očička, slintá a funí ve vlaku. Problémy lze ukázat s humorem tak, abychom stále cítili trápení postavy. V Usagi Drop problémy slouží tomu, aby se divák při jejich pozorování dětsky usmíval a svůj úsměv si posléze utvrdil v jejich řešeních. Všechno nalinkováno tímto stylem: práce, školka, Daikichiho rodina. +++++ Sledujete-li anime dostatečně dlouho, už jste určitě narazili na sousloví: "Fuwa fuwa." Fuwa fuwa je něco navýsost kýčovitě roztomilého, měkkoučkého, teploučkého, sladkého a heboučkého. Usagi drop je fuwa fuwa, které se tváří, že je příběhem ze skutečného života. Máte tu fuwa fuwa práci, fuwa fuwa dívenku, skoro i fuwa fuwa smrt. Výtvarný styl nasadil přetvářku, že takový není, ale všechny ty úsměvy a paleta hřejivých barev, jej usvědčují. Hudební doprovod střídá sentiment, s dětskou hravostí a neustálým sněním. +++++ V podstatě nemá smysl se na Usagi Drop dívat, pokud se do něj nechcete zachumlat. Tohle jej plně determinuje a dík občasným vtipům, které dokonce jsou vtipné (bývá poslední dobou v anime vzácné), se mu to i cynického Subjektiva málem podařilo. Konečně, vždyť sledoval slaďounký seriál Aria the Animation i s pokračováními. Aria ovšem měla něco navíc, kouzla tajemného prostředí. Objevitelské radosti pro turisty po nečekaném. Usagi Drop je život váš či život někoho známého, který byl obrán o přetrvávající negativní pocity. Negativní je tu prchavé a efemérní. To nepovažuji za pozitivum. +++++ Viděny díly 1-5. () (méně) (více)
Netradiční anime, ale panečku jaký! Čtu komentáře a názory o tom, že na studii z reálného života vztahu otec - dcera je to až přehnaně bezproblémový. Ptám se proč? Jistě, je tu mnoho zákonistostí, to hlavně ze sekce povinnosti a vzdělání, které se objevují v našem životě zřídka. A proč ne? Proč by někdo nemohl si dát za prioritu strávit svůj život péči o své dítko i za cenu toho, že půjde profesně dolů? Potřebovali ke spokojenosti Ferrari? Ne. Vůbec, proč se o tom bavím? Usagi Drop je tu od toho, aby probudil ty nejhřejivější pocity v nás uvnitř, nechal nás zamyslet a možná zazpytovat svědomí, proč jsme přeci jen se neobětovali víc pro úsměv druhých. Jistě, zlatíčko jako Rin by rozmrazilo srdce i tomu největšímu protivovi, ale i postava Daikichiho atmosféře zdatně napomáhá a tak jste nesnesitelně milým násilím nuceni natáhnout koutky úst nadoraz. Dočkáme se trochu klišoidních, přesto stále kouzelných vtípků; přiznačně malebná je doslova vodovková či temperová kresba, která velmi výjimečně sáhne k temnější barvě. Pro jednou jsem ušetřen typických japonských výkřiků, není třeba žádnýho karaoke, nevidím obnažené dámské nárazníky; na oplátku jsem zaplaven slušným civilním chováním, hledáním hlubších lidských hodnot - vše načrtnuto jemně citlivou linkou. Podobné Arie? Jak vůbec jde porovnávat totálně fiktivní svět, který sice je podobně sladký, ale duševně poměrně vyprahlý, osobně hodně vzdálený a hlavně místama ukrutně nudný? Aria má své nezpochybnitelné kouzlo, ale není pocit jako pocit. Zde jsem dosáhl opravdu čistého naplnění a doslova totální spokojenosti. ()
Galerie (211)
Photo © BS Fuji
![Usagi Drop - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/164/728/164728943_211768.jpg)
Reklama