Režie:
Arto HalonenKamera:
Hannu-Pekka VitikainenHudba:
Tuomas KantelinenHrají:
Katja Küttner, Samuli Edelmann, Krista Kosonen, Peter Franzén, Pirkka-Pekka Petelius, Paavo Westerberg, Antti Litja, Irma Junnilainen, Paula Vesala (více)Obsahy(2)
Snímek Princezna je natočen podle skutečných událostí a osob. Kabaretní tanečnice Anna Lappalainenová (Katja Kukkola), putující z jedné pěstounské rodiny do druhé, končí v péči psychiatrů, kteří, stejně jako ostatní pacienti, brzy pochopí, že trpí těžkým mámením smyslů. Tvrdí, že je „Princezna", člen anglické královské rodiny z Buckinghamského paláce. Přestože Princezna sama patří mezi pacienty, pomáhání ostatním se stane jejím životním posláním. Její dvůr sestává z první dámy Christiny von Heyroth (Krista Kosonen) a skupiny spřátelených pacientů (mezi jinými Peter Franzén a Pirkka-Pekka Petelius). Její pravomoc sahá až k vesnici Kellokoski a manažerovi místní banky (Tapio Liinoja). V nemocnici tato rozvrácená žena nachází skutečný domov a vytváří svojí rodinu. Lékaři přesto stále nesouhlasí s tím, že mít pochopení pro Princezniny klamné představy, je pro ni to nejlepší. Doktor Grotenfelt (Samuli Edelmann) podporuje moderní léčebné metody spolu s novým vynálezem, lobotomií, kterou přiváží do Finska. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (12)
Finská Sabina Remundová mě tedy moc nenadchla. Nevím jaký byl cíl autorů filmu, nebo co nám chtěli sdělit. Celé je to takové nodmrlé. Ve finále jsem se dozvěděl dvě věci - 1. ve Finsku se i bláznům staví pomníky. 2. z vlastní iniciativy jsem si na wiki zjistil něco o historii lobotomie. ()
Smutné, chladné, depresívne a navyše sa to odohráva v 50ych rokoch, takže tie kostými, plechové držky a celá tá atmosféra jedličkárne mi na psychike moc nepridali! ()
Ja viem, že to nie je na smiech, ale princezná ma svojimi hláškami naozaj bavila a barónka bola fakt na úrovni. Pomalý, smutný, depresívny a vo svojej podstate zvláštny film, ktorý mohol byť asi aj lepší. Ale od cesty do Švédska nemal chybu a koniec bol dosť dobrý. ()
Z jistého srdečního důvodu miluju finskou, respektive celou severskou tvorbu. Příběh Anny princezny je stoprocentně nádherný, vnímavý k divákovi a dožene vás mnohdy až k slzám a je jedno zda od radosti nebo smutku. Vřele doporučuji. ()
zajímavý námět, ale zpracování po určité době začne nudit. Jde vlastně o životopisný příběh pacientky, co si o sobě myslí. že je princezna a jak to působí na lidi kolem ní. Zpracování docela slušné a možná to ani líp zpracovat nešlo. Trochu lepší 2 hvězdičky. ()
Dobrééé, ale mohlo byť aj lepšie. Príbeh z psychiatrickej liečebne podľa skutočnej udalosti, ktorý je skutočne na zamyslenie, no bohužiaľ spracovanie sa mi až tak nepáčilo (od Fínov by som to čakal podané oveľa lepšie). Bolo zaujímavé sledovať ako príchod jednej ženy, ktorá sa považovala za princeznú, dokázal zmeniť správanie celého ústavu. Stačilo veriť, že nie sú pacientmi v psychiatrickej liečebni, ale poddaní princeznej a depresívny ústav sa razom zmenil na kráľovský palác, hoci len v ich predstavách. No z radosti pacientov a ich hry na kráľovstvo nebol každý až tak nadšený.... Zaujímavo podaný príbeh, a v niektorých chvíľach dosť depresívny. Katja Kukkola bola skvelá, no ešte viac ma oslovila mladá kráska Krista Kosonen alias barónka Christina Von Heyroth. ()
medicína byla a je cesta pokusů a omylů.Nakonec ani sami nebudete chápat jak to doopravdy bylo.Budete na pochybách.Drastické léčebné pokusy přece nikdo dobrovolně nepodstoupí... ()
Při nejlepší vůli nemohu dát víc než tři hvězdičky. Finové mají zajímavou kinematografii, dokonce dobrou a lepší, než máme třeba my. Každý film je něčím ozvláštněn, ale na druhou stranu většinou nedovede s člověkem pohnout tak, aby v něm z něho něco zůstalo. Je to chladný sever, ale finské filmy je ještě znásobují. Příběh z blázince, vlastně film dokonce dle skutečnosti. Takových dobromyslných bláznů je dost, že si princeznu přes její ošklivost v zařízení oblíbili, tomu lze věřit. Ale ve filmu třeba vůbec nebylo ukázáno, jak se ty dvě děvy dostali do Švédska, kdo jim umožnil vydělávat si ve vedlejší vesnici... ()
Viem aký film tvorcovia chceli, k cieľu sa im ale priblížiť nepodarilo . A možno to zbytočne porovnávam s Preletom ad kukučím hniezdom. Dva klacky za výbornú Kristu Kosonen a niektoré vedľajšie úlohy. ()
Můj nejoblíbenější film z letošního Febio festu - kombinace smutku, smíchu, strachu a naděje. ()
Na filmu je nejsilnější pravděpodobně pocit bezmoci z toho, jakým způsobem se v padesátých letech "léčily" psychické choroby. Že by hlavní sdělení mělo být trochu jiné se nabízí, ale to se tvůrcům bohužel nepovedlo. Těžko říct, co přesně je špatně. Herci v hlavních i vedlejších úlohách (výborní Edelmann s Franzénem) předvedli svůj nadstandard, příběh byl postaven na skutečné události, ale přesto nevyzněl, jak měl. Možná byl děj filmu příliš fragmentovaný, příliš se snažil být zároveň dramatický i komický, každopádně pointa na samém konci mě nechala naprosto chladnou. Doporučuji fanouškům dějin psychiatrie, finské kinematografie nebo obsazených herců. ()
Reklama