Režie:
Martin FričKamera:
Jan StallichHudba:
Eman FialaHrají:
Vlasta Burian, Jaroslav Marvan, Světla Svozilová, Truda Grosslichtová, Jarmila Švabíková, Marie Ptáková, Čeněk Šlégl, Eman Fiala, Helena Monczáková (více)Obsahy(1)
Venkovský krejčí Florian Svíčička pro svou zálibu ve středověké historii zanedbává práci. Při přípravě ochotnického představení na hradě Zdislavice rád zastoupí pana exekutora a sehraje roli rytíře. Představení však pokazí a je s hanbou vyhnán. Cestou domů se v lese stane svědkem hrůzné scény: dva rytíři stínají mladou dívku. Později se ukáže, že šlo o filmování, a dívka Hana, dubl slavné divy Elvíry, přenocuje s Florianem na hradě, neboť jí filmaři omylem ujedou. Paní mistrová ztrácí trpělivost s Florianovými výstřelky a Florian je z krejčovství propuštěn. Vypraví se do Prahy za dívkou, s níž byl v noci na hradě. Nezná však její jméno a omylem přijde do Elvířiny vily. Diva není doma. Florian nachází ve vile milostný dopis a domnívá se, že je adresován jemu. Po svém návratu však Elvíra Floriana nemilosrdně vyhodí... (ČSFD)
(více)Recenze (39)
Jeden z nejslabších Burianových filmů nevyniká ani silou humoru, snad aktuálně nejlepší vtip zazní hned na počátku: "Roli loupeživého rytíře bude hrát náš pan exekutor, tomu padne jako přišitá...", načež pak paní exekutorová (H. Monczáková) brání v hraní exekutorovi (Fiala): "Přece exekutor nemůže hrát roli loupeživého rytíře." Dvojrole T. Grosslichtové - Truda se poměrně zdařile vyrovnala s oběma charaktery... A vlastně to byl u nás jeden z první noire filmů, navíc o tom, jak se točil další noire film... Scénář byl, jak už jsem nastínil, ovšem velice slabý, snad v té době, kdy byla oblíbená podobná braková rytířská literatura, divákovi něco řekla, ale pro dnešek už moc nepobavil. ()
Vždy jsem chtěla vidět Myš v hotelu Bryony. Nicméně tato rozkošná vložka je bohužel uzavřena v přelomovém filmu Burianově, který se stal ve špatném světle jeho poslední dvojprodukcí, na niž navázala takřka dvouletá pauza ve filmování. Po česko-německých verzích Lamačových filmů C. a k. polní maršálek (francouzské verze se Burian neúčastnil), On a jeho sestra a To neznáte Hadimršku, přebral štafetu Mac Frič a po Pobočníku Jeho Výsosti vsadil ještě jednou a naposledy na Hrdinu jedné noci. Otázkou zůstává, jestli koncepce lásky ke středověku s moderním filmem byla vystřídána zcela inovativně v překombinovaných Třech vejcích do skla. Osobně se mi oba filmy jeví v jádru bezradné stejně, ovšem u Buriana nikdy nehrály prim náměty, ale nýbrž on sám a jeho partnerky. Zde Truda Grosslichtová, ve Skle Míla Reymonová a Helena Bušová. ()
Tato bezduchá veselohra v sobě opravdu nemá nic, čím by překvapila. Historka o českém Donu Quijotovi působí místy i trapně. Krejčík zblázněný do středověku je vyhnán z města, protože zničil důstojný ráz městských oslav. Odstěhuje se na místní hrad, kde se zamiluje do „Dulcieny“ jinak filmové statistky a za pomoci svého přítele si ji snaží naklonit odvarem z tymiánu. Nakonec objeví poklad a stane se pánem hradu a čestným občanem města, a to vše proto, aby se už nikomu neřeklo, že je skvrna a aby nikdo nevystřihoval z knih obrázky. Tento film mě jen utvrdil v názoru na hodně nevyrovnanou tvorbu Jaroslava Kvapila, který je autorem námětu. Divák se u tohoto snímku může pouze dohadovat se svým vlastním já, zda ho více nudí scény v městečku nebo na hradě. Hlasuji pro první variantu. Přesto se domnívám, že se tato veselohra neztratí. Český divák se rád zasměje všemu, co je s Burianem, a televizní stanice mu v tom rády vyhoví. Kvantita na úkor kvality. A obávám se, že až slepá oddanost a manipulace ve stylu Zdeňka Trošky. Dobový průměr, který lze vynechat. ()
Upraveno v květnu 2020. Film Hrdina jedné noci je groteskou popleteného estrádního klauna. I o romantismu snící člověk, který má závažné problémy s přijmutím skutečné reality, se nakonec může, i přes nakažlivé označení o špíně města, stát čestným občanem. Potěší stylizované kulisy i nálada, nadchne filmařské škádlení, ani myšlenka zápletky není k zahození, ale nešikovnost varietního klauna se stává pouhým příslovečným slonem v porcelánu. I klaunův běh zběsilosti je vyčpělý a vykastrovaný. Hlavním centrem groteskní zábavy filmu je Florián Svíčička (zřejmě otrávený Vlasta Burian), krejčí se sny o rytířské udatnosti v touze po velkých činech a vybojované lásce. Nízká produktivita práce je nahrazena ublížeností, se kterou se hlasitě brání všemožným výtkám. Láska je ideálem, ale odměnou pro rytíře se stává pouze společenské uznání. Hlavní ženskou postavou je Hana (příjemná Truda Grosslichtová, též v roli stále tolik nadřazené herecké hvězdičky Elvíry Thompsonové), filmová statistka a dublérka povýšené herečky. Škádlení rytířského romantismu si tu pohrává s roztržitostí mužského hrdiny, který povstal ze strachu a umanutosti. Štěstí přeje připraveným, byť se stejně nejedná o žádné niterné štěstí. Výraznou postavou je Jarda (příjemný Václav Trégl), nezaměstnaný strašpytel. Je věrným druhem zasněného rytíře při jeho nekvalifikovaném hradním pobytu. Jídlo je prvním cílem, společnost je zpestřením. Z dalších rolí: do zfanfrněného krejčího Floriána trpělivě zamilovaná provozovatelka krejčovské dílny (Světla Svozilová), nejapným narušitelem slavnosti roztrpčený starosta Zdislavic (Jaroslav Marvan), té oficialitě svědomitý učitel a člen obecní rady (Čeněk Šlégl), z manželky vystrašený exekutor a obecní radní (Eman Fiala), s učitelovou ženou v prestiži dravě soutěžící exekutorova choť (Helena Monczáková), s nedostatkem entuziasmu nespokojený filmový režisér (sám známý filmový režisér Jan Sviták), či milenec Elvíry a hlavní herec natáčeného filmu Fredy (Ladislav Hemmer). Film Hrdina jedné noci je sice zuřivě tancující zábavou kabaretního klauna, ale masu nenadchne. Byť jsou tu zajímavé momenty a stavy, tak film není zábavou, ke které se bude většina ráda vracet. ()
Zápletka o krejčím zapaleném pro středovek, který se odstěhuje na hrad je celkem zastaralá, v dnešní době už vlastně uplně debilní. Ale v žadné jiné Burianovce ji neuvidíte, tak aspoň změna. A příznivce Buriana tento film neurazí, Vlasta předvede svůj komediální standard, dvakrát zazpívá a jednou zaimituje trubku. Bohužel uroveň vtipů je povětšinou malá (husa pusa haha) a film táhnou hlavně menší, ale vtipné figurky (nervózní režisér, dedeček s babičkou kteří nešli dvě noci spát, Marvanův starosla, Šlégrův učitel.) ()
Galerie (10)
Zajímavosti (6)
- Snímek s Vlastou Burianem Hrdina jedné noci se měl původně jmenovat Výlet do rytířských dob. Pod tímto názvem jej nalezneme v několika číslech filmovém týdeníku Kinorevue (1. ročník, 1934/35). Nový název se poprvé v Kinorevue objevil v č. 33 (r. 34/35) z 10. 4. 1935. (Futt)
- V čase filmu cca 01:15:30 končí scéna odjezdu Vlasty Buriana z nádraží, kde mu na rozloučenou mává Václav Trégl. V úplném závěru nádražní scény, při stmívačce, je slyšet hlas (pravděpodobně) režiséra filmu Martina Friče: „Dobrý...“. (Gmisiycs)
- Natáčanie filmu prebiehalo na viacerých miestach v Prahe. (dyfur)
Reklama