Obsahy(1)
Na horkých pláních středního Řecka se tyčí majestátní pískovcové skály. Na jejich vrcholcích stojí ortodoxní kláštery Meteora, které jako by visely mezi nebem a zemí. Dole v údolí se, v drsném kontrastu k asketickému životu mnichů a jeptišek, odehrávají běžné životy farmářů. Mladý mnich Theodoros a jeptiška Urania zasvětili své životy přísným rituálům a praktikám jejich vlastní komunity. Jejich život je však podroben těžké zkoušce, když začnou pociťovat silnou vzájemnou náklonnost. Musí se rozhodnout mezi duchovní oddaností a svými lidskými touhami. Musí se rozhodnout, jakou cestou se vydají. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (25)
Kedysi ma zaujal historický príbeh o srbskej kráľovnej, ktorá sa ako jediná žena dostala do gréckeho mníšskeho štátu Athos. Poslal ju tam jej muž, aby ju ochránil pred morovou epidémiou. Jej noha sa však nikdy nedotkla zeme, pretože ju stále prenášali na nosidlách. To len tak od veci, aspoň niečo zaujímavé, keď už nie je zaujímavý tento film. Meteora je krásne miesto, ale toto pôsobí dojmom, akoby sa to tam vlastne ani nenatáčalo. Záujem o statické a rozvláčne filmy ma akosi už začína opúšťať. Hrdinovia iba nahlas hovoria to, čo postavy Terrenca Malicka vyjadrujú šeptom. Čas je vzácny, treba si ho vážiť. ()
Mrkněte na galerii. Hned první obrázek vám odpoví na případnou otázku, proč? Protože tohle místo je hodně známé, a vizuálně funguje. Žádnou akční podívanou ani drama ale nečekejte! Popáleniny prvního stupně: služebnice boží myslí na onanii ___ Dole pod skalami pasáčci ovcí dojí nebo připravují pečínku, starý postevník na do krve sedřených kolenou pomalu lozí k jeskyni, nahoře v klášterech zapalují svíčky. Popáleniny druhého stupně: Urania už si šáhla___ Romantický oběd pod stromem, letmé doteky a vzepětí vášně. Urania s pálením vlastní ruky přestala, protože jinak by už měla nekrózu až někde u ramene. Jestli čekáte na kopulaci mezi jeptiškou a mnichem, dočkáte se! Kontroverzní téma, skvělé exteriéry (zajímalo by mě, kde a jak se to natáčelo, protože asi bych se s tímhle tématem bál církevní odvety), animované pasáže (možná na pomoc tomu, co natočit nešlo) nevadí, ale ani nad nimi nijak nejásám. Šílená nuda, ale také zajímavý pohled do života lidí, kteří ztrácejí čas modlením a křižováním se. Rozuzlení stejně jako odvaze k námětu tleskám, místy hodně dokumentární, až jako by se zdálo, že některé záběry byly točené skrytou kamerou (ale rozhodně tomu tak není, to by technicky nedopadlo takhle). ()
Pod spalujícím sluncem a se spoustou skupinek turistů na dohled, se kláštery na vrcholcích slepencových skal jeví jako bez života. Občas ale i tam dojde k něčemu, čemu se říká příběh. Mladý Spiros Stathoulopoulos nám ukazuje jeden z mála možných. Nepodává nám to příliš vlídně, mnoho vlídného se tam za téměř tisíc let sotva co stalo. Nicméně mám pocit, že to tam dnes může chodit bez turistů nějak tak, jak to režisér zobrazil; s pastýři koz, asketou, flétnistou a mniškou putující prostorem. Přesto, že sem dosud nedorazil vynález kadkostroje, ďábel už tu má svoje nástrahy dokonale propracované (viz animovaná část). Na rozdíl od mnohých si myslím, že film svoji atmosféru měl, ta turistická je falešná. ()
S artovými filmy je to složité. Nemohu je totiž hodnotit podle svých běžných pravidel, kterými hledím na většinu filmů. Právě z důvodu jejich orientace na uměleckost. Režisér Spiros Stathoullopoulos je přesně jedním z představitelů balkánského artu. Jeho první film P.V.C.-1 (ne, nejedná se o první ročník studia Pedagogiky volného času) je příběhem o jedné rodině, který se na poli osmdesáti pěti minut odehraje v jednom jediném záběru. Proto jsem šel na Meteoru již připraven s tím, že záběry nebudou tolik prostříhávány. No a nemýlil jsem se. Střih je zde skutečně velice střídmý, záběry na detaily též také často nenajdeme a pokud ano, v drtivé většině se i z nich stává pomalu minutový konstantní kamerový záběr. Vše je úmyslně natahované do maxima a obraz samotný působí jako ze sedmdesátých let. Detaily jsou rozmazané, barvy tlumené, vybledlé. Přesto ale samotná Meteóra má co nabídnout, co se konkrétně nádherného prostředí týče. Skály, panoramata, toho si zde užijete do sytosti. Příběh se točí kolem asketických životů mnicha Theodorose a jeptišky Uranie, kteří k sobě naleznou cestu a zamilují se. Nicméně jejich vztah zde hraje až druhé, možná třetí housle. Prioritně je zde vykreslen život mnichů, jeptišek a pár starousedlíků ve světě skal a klášterů. Když si to spojíte s oněmi dlouhými záběry dohromady, zjistíte, že vykreslení toho života přesně touto filmařskou metodou geniálně sedí. Z filmu se v tomto bodě stává jakýsi hraný dokument, který zaznamenává stereotypní život mnichů plný rozjímání, modlení. Jako doplněk a vyvrácení z této rovnováhy skvěle pak do tohoto dramatu zapadá ona zakázaná láska mezi mnichem a jeptiškou, úmyslně se rozvíjející a kvetoucí na pozadí toho všeho. Tu doprovází opravdu nádherná animovaná část, která má zhruba čtvrtku filmové stopáže a dává nahlídnout jak do nitra duší postav, tak i podtrhuje jakýsi filozofický i umělecký ráz tohoto snímku. Chorálová kostelní hudba skvěle zapadá do celku a za sebe přidám jednu obrovskou pochvalu za scénu zabití kozy, která (alespoň mě) ukazuje, že dlouhé záběry a roztřesená ruční kamera v doprovodu křiku zvířete dokáže navodit velice dramatické pocity, které se kolikrát nepovedou ani kvalitním hollywoodským trhákům. Skutečně to není vtip a jen kvůli této scéně bych vám doporučil snímek vidět. Co se ale celkového hodnocení týče, musím říci, že umělecký film je to skutečně pěkný. Ovšem na mě až příliš artový. Proč, to jsem popsal výše, přesto ale nelituji, že jsem na něj šel. Jak říkám, art snímky hodnotím jinak; tento svůj cíl splnil a ač již zřejmě nebudu mít chuť ho vidět znovu, jeho umělecké kvality oceňuji. 65% ()
Hospodin je můj pastýř, nic nepostrádám... jenže - touha je zázrak, kámo, zázrak..., a tak zmítán mezi asketickým poetičnem a živočišným naturalismem, opět se člověk musí zaobírat myšlenkou, proč dal Bůh lidem instinkty a pravidla stanovil obráceně... Ale i tak máme pořád na výběr, tabu je jen zoufalství... Artový kousek zahalený do oparu melancholie, kde zvuky jsou živé, skutečnost snová a myšlenky animované. ()
Galerie (40)
Photo © Film Europe
![Meteora - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/153/627/153627610_9f5774.jpg)
Zajímavosti (7)
- Meteora jsou kláštery na vrcholcích bizarních slepencových skal v oblasti Thesálie v Řecku. (ČSFD)
- Najdlhšia scéna bez strihu má 9 a pol minúty. (Autogram)
- Režisér Spiros Stathoupoulos popsal zrození myšlenky k natočení filmu v těchto místech slovy: "V klášterech Meteora jsem byl s matkou a otcem, když mi bylo sedm. Vzpomínám si, že to pro mě jako dítě byl uchvacující zážitek. Později, během vojenské služby, jsem kolem projížděl a cítil jsem to samé. Potřetí už jsem tam točil film." (ČSFD)
Reklama