Režie:
Jérôme EnricoScénář:
Jérôme EnricoKamera:
Bruno PrivatHudba:
Michel OchowiakHrají:
Bernadette Lafont, Carmen Maura, Dominique Lavanant, Françoise Bertin, André Penvern, Jean-Baptiste Anoumon, Axelle Laffont, Paco Boublard (více)Obsahy(1)
Paulette je zapšklá stará babka žijící sama v paneláku na předměstí Paříže. Důchod má malý, exekuce jí zabavila skoro všechen nábytek, odstřihli jí telefon a ona neví, jak dál. Jednoho večera se stane náhodným svědkem pochybného obchodu. Vidí v tom znamení osudu a rozhodne se, že začne prodávat hašiš. A proč by ne? Paulette byla kdysi cukrářkou. Její smysl pro obchod i kuchařský talent jsou pro ni dostatečnými trumfy, aby našla originální řešení k provozování svého nového „povolání“. Přesto ale není jednoduché stát se ze dne na den dealerem! (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (197)
Hodně kvalitní snímek! Bernadette Lafont je vážně frajerka! Hodně dlouho jsem neviděla takhle nabitou a energickou starou herečku. Příběh je výborně vymyšlený a divák se nenudí ani chvilku, jelikož to jede jak na horské dráze. Paříž, hašiš, muffiny = Paulette. Nejde jinak než doporučit, skvělá podívaná. ()
Tak nějak jsem z počátku nevěděl, co jsem si to vlastně pustil. Paulette se nejdříve tváří, jako černo humorné sociální drama, ale na konci nemá daleko ke grotesce (včetně mile přitroublých policajtů a komicky přestřeleného záporáka). Ve finále tedy příjemné neškodné pokoukání se značně rozkolísanou náladou. Přesto jsem lehce zklamán, páč jsem čekal "druhou Saving Grace", která má podobnou zápletku, ale kvalitativně je o úroveň výše. ()
Už začátek filmu a zpověď Paulette je skvělá a některé hlášky v průběhu děje se přidaly. Pro mě bohužel jako by postupem času docházel filmu dech a vše stojí jen a jen na Bernadette Lafont. Zahrála skvěle a sama to utáhnout nemohla. Ze zajímavého a povedeného námětu se dalo určitě vymáčknout o něco víc a zejména u Francouzů jsem to čekal. Je to ale úsměvné a hudba to podržela také na slušné úrovni. ()
Bílá vdova byla vtipnější, nápaditější a jednoznačně lepší. Hašišbába má zase větší důraz na rasové a sociální problémy (chudák babička Paulette bere důchod 600 euro a nemůže z toho vyžít - schválně, zkuste si to přepočítat na koruny). I tak ale v souboji filmů o drogových dealerkách v seniorském věku vítězí britský film. Ten už totiž od začátku pracuje s nadsázkou, zatímco francouzská komedie je zobrazená zprvu realisticky, aby pak chvilkami neústrojně přecházela do pohádkových momentů. Navíc jsou v logice děje díry jako v ementálu. /26. 2. 13./ Bílá vdova ()
Paulette je dáma v starších rokoch, ktorá si svoj dôchodkový vek veľmi neužíva. Život v Paríži za 600 € je utópiou. Postupne prichádza o majetok, odpoja ju od elektriny . Všetko v jej živote ide od desiatim k piatim. Paulette však nachádza riešenie v neriešiteľnej situácii. Na staré kolená začne dílovať. Do kedy jej tento kšeft vydrží? Zábavný snímok potláčajúci veškerú logiku samotného príbehu. Žáner komédia si to, ale môže dovoliť. Príjemná priemerná jednohubka. ()
Reklama