Režie:
Krzysztof KieślowskiKamera:
Sławomir IdziakHudba:
Zbigniew PreisnerHrají:
Juliette Binoche, Benoît Régent, Florence Pernel, Charlotte Véry, Hélène Vincent, Philippe Volter, Claude Duneton, Hugues Quester, Emmanuelle Riva (více)Obsahy(1)
Posledním významným filmovým projektem polského režiséra Krzysztofa Kieślowského byla volná trilogie Tři barvy, která vznikla ve francouzsko-polské koprodukci. Společně se scenáristou Krzysztofem Piesiewiczem se v ní inspiroval barvami trikolory a heslem francouzské revoluce Volnost, Rovnost, Bratrství. První částí je film nazvaný Tři barvy: Modrá. Jeho hrdinka Julie při tragické autonehodě ztratí muže, úspěšného skladatele evropského formátu Patrice a dcerku Annu. Julie utrpí silný psychický šok a uvědomí si, že ztrátou rodiny přišla o všechno, na čem jí záleželo. Pokouší se začít svůj život znovu, ale v anonymitě. Chce se tak osvobodit od všech věcí: majetku i vlastní minulosti. Její jediný kontakt s bývalým životem představuje Patriceův asistent Olivier, jenž je do Julie už dlouho zamilován. Aby ji vytrhl ze samoty a izolace od vnějšího světa, rozhodne se dokončit Patriceův "Koncert pro Evropu". Krok za krokem se snaží pomoci Julii zbavit se všeho, co ohrožuje její svobodu... Film získal Zlatého lva a Volpiho pohár za ženský herecký výkon Juliette Binocheové, na 50. MFF v Benátkách a pět Césarů (režie, nejlepší herečka, kamera, hudba, zvuk) za rok 1993. (oficiální text distributora)
(více)Videa (2)
Recenze (248)
Kieslowski dokazuje, že je nejenom vnímavá a citlivá osobnost, ale také tvůrce s výrazným obrazovým cítěním. Spousta scén, které by se klidně daly odvyprávět "obyčejným" způsobem, aniž by utrpěl jejich význam, se pod režiserovýma rukama stávají až uměleckým zážitkem. I kostka cukru rozpouštějící se v kávě může být krásná :o) Ale popravdě řečeno, hlavním tahounem tady není Kieslowski, ale božsky hrající Juliette Binoche, její úsporné herectví, které, ač oproštěno od expresivních výrazů (chce se říci bohudík), přesto sálá emocionalitou a vnitřní silou. Věřil jsem jí všechno. 5* si nechávám, až co ostatní ´barvy´(ještě jsem neviděl). Třeba mě ten pravý vrchol ještě čeká :o) ()
Kieślowski je jednoduše natolik osobitý autor, který má svou vlastní vizi a svou vlastní poetiku, že pokud se vám líbil jeden jeho film, budou se vám líbit i další. Ne proto, že jsou zábavné (humorné), ale proto, že mají co vyprávět. Děj vždycky něco řekne, a to jak příběhem, tak i postavami, kdy Juliette Binoche je neskutečná. ()
Herecká one woman show (Juliette Binoche v podstatě nechybí v žádném záběru), která mě osobně příliš neoslovila. Ten film mi přijde nanicovatý, afektovaný, a - ó ano, proč to nepřiznat - nudný. Film jsem zhlédl v příšerném českém dabingu na ČT2 a osobně se nemohu ubránit dojmu, že kdybych byl o znalost téhle klasiky ochuzen, o nic bych nepřišel. Tohle je ten typ evropské filmařiny, která mě strašně míjí. Za mě osobně slabé tři hvězdy. ()
Talent už nebohého Kieslowského ako režiséra i Juliette Binoche ako hlavnej predstaviteľky tejto trilógie je nesporný. S niektorými zábermi sa kameraman krásne vyhral, najviac na mňa zapôsobilo doktorovo oznámenie o úmrtí manžela a dcéry, ktorého sledujeme len v odraze oka Juliette. Kieslowski modrú farbu netlačil do záberov nasilu, ale s citom a tá sa napokon vo filme objavuje často, ale všimnete si ju len keď ju podvedome hľadáte. Modrý filter, korále, lízatko, voda v bazéne...Film na mňa urobil dojem a navnadil na ďalšie "farby". Nečakal som, že niekedy vypustím z huby volebný slogan Dzurindovej SDKÚ, ale "Modrá je dobrá"...80%. ()
Zatiaľ som videl z trilógie červenú časť a modrú považujem za rovnako dobrú i keď výrazne inú. V modrej je dominantná psychológia, výtvarné cítenie, hudba a rýdza filmárčina. Aj keď príbeh samotný nie je príliš nosný a nebol mi ničím blízky, vychutnával som si však jeho pomalé plynutie ozvláštnené krásnymi zábermi kamery, príťažlivým hudobným motívom a samozrejme dobre obsadenou Juliette Binoche. Už sa teším na poslednú, bielu farbu namiešanú Krzystofom Kieslowskim. ()
Galerie (68)
Zajímavosti (13)
- Děti, které v červených a bílých plavkách skáčou do vody, odkazují na druhý a třetí film Kieślowského volné trilogie, Tři barvy: Červená (1994) a Tři barvy: Bílá (1994). (džanik)
- Natáčení detailu na kostku cukru, která vsakuje kávu, vyžadovalo pečlivou přípravu. Krzysztof Kieslowski chtěl, aby kostka cukru nasákla kávu přesně za 5 sekund. Nechal tedy svého asistenta režie vyzkoušet několik značek cukru (které nasákly kávu v rozmezí 3 až 11 sekund), aby našel tu, která odpovídá jeho představě. (Panfilmex)
- Bazén, ve kterém Julie (Juliette Binoche) několikrát ve filmu plave, je ve skutečnosti slavný pařížský bazén Piscine Molitor. (Mara97)
Reklama