Režie:
Travis FineKamera:
Rachel MorrisonHudba:
Joey NewmanHrají:
Alan Cumming, Garret Dillahunt, Frances Fisher, Gregg Henry, Jamie Anne Allman, Chris Mulkey, Don Franklin, Kelli Williams, Mindy Sterling, Miracle Laurie (více)Obsahy(1)
Emóciami nabitý príbeh z Kalifornie koncom sedemdesiatych rokoch o štrnásťročnom, mentálne hendikepovanom mládencovi Marcovi, ktorý bol po tom, čo jeho matka bola odsúdená na tri roky väzenia za prechovávanie drôg, umiestený do ústavu so sociálnou starostlivosťou. Ihneď po príchode do ústavu však z neho utiekol. O jeho poručníctvo prejaví záujem homosexuálny pár - talentovaný právnik Paul (Garret Dillahunt) a barový umelec Rudy (Alan Cumming). Marco získa rodinu, akú nikdy nemal. Keď však na verejnosť vyjde pravda o nekonvenčnom vzťahu jeho poručníkov, musia obaja muži začať ťažký a náročný boj proti autoritám a predsudkom spoločnosti, aby získali chlapca späť do svojej opatery. (sochoking)
(více)Recenze (23)
Film síce podľa šablóny, s kopou klišé, útočiaci na city ... lenže ja som si tentokrát na ne brnknúť nedala, mňa predovšetkým bavili tí dvaja ako pár a ani príbeh ma neotravoval, a to je tak asi všetko. A tie ich vlasy ... tak to bola chuťovečka. 3,5* ()
Pokud k filmu budeme přistupovat pomocí zvlášť cynického čtení, můžeme jej interpretovat jako snímek, který si pokládá otázku, zda je pro postižené dítě lepší vyrůstat se dvěma homosexuály nebo zemřít. Nicméně je zcela jisté, že toto téma Travis Fine otevírat nechtěl. Každým dnem totiž nevybočuje ze škatulek, nesnaží se pobuřovat, pohybuje se pouze v několikrát otestovaných, možná už příliš vyjetých, žánrových mantinelech. Dokonce jde v průměrnosti tak daleko, že i plakát je velmi podobný plakátům podobných slzopudných snímků. Ničím zapamatovatelné, avšak vzhledem k tomu všemu překvapivě sledovatelné. ()
Je to sice kýč ždímající emoce tím nejprimitivnějším způsobem, ale proč si něco takového jednou za čas nedopřát. ()
Po celou dobu bych přísahala, že hlavní roli má Robert Downey Jr. .. Nicméně Any day now je sice emocemi nabitý, ale ne v takové míře, jako mohl být. Možná, že kdyby nebylo tolik zbytečných a rušivých zpívacích scén, dostaly by prostor právě ty emoce. Doprovodná hudba je ale opravdu příšerná, pokaždé jsem musela vypínat zvuk. A to je právě to, co mi na filmu vadí úplně nejvíc a díky čemu nedám čtyři hvězdičky. Jinak jsem ráda, že takový příběh někdo zpracoval. Bylo neskutečně smutné sledovat, jak soud raději svěřil dítě nespolehlivé fetačce než-li milujícímu homosexuálnímu páru. Tu bezmoc jsem cítila i já. ()
Předpokládám, že cílem tvůrců bylo především dojmout a spravedlivě rozhořčit diváky. V obou cílech však snímek výrazně selhává především díky své šablonovosti. Lidé, kteří již mají něco nakoukáno, jednoduše na nabízené klišé neskočí úplně lehce. Scénář obsahuje celou řadu již stokrát slyšených replik, samotné postavy jsou psány podle příručky "zaručeného dojáku" a ani herecké výkony nejsou kdovíjak přesvědčivé. Dvě hvězdy jsou za to, že přes všechny výtky není film úplně nudný a obsahuje záblesky inteligentního interního humoru. Hudba: Joey Newman složil velmi nezajímavé klavírní variace, která jsou naštěstí doplněny povedenými autorskými kusy Rufuse Wainwrighta. ()
Alan Cumming je jednoduše herecký a pěvecký bůh. Jeho výkon v tomto filmu mě skutečně dojal. Viděno na queer filmovém festivalu Mezipatra 2013. ()
Koncom sedemdesiatych rokoch v Kalifornii si do svojho poručníctva chcú vziať dvaja homosexuáli 14- ročného chalaniska s Downovým syndromom, na ktorého matka sere a navyše bola zabásnutá za prechovávanie drôg. Avšak po tom, ako pravda o ich nekonvenčnom vzťahu vyjde najavo, začne v súdnej sieni tvrdý boj o jeho získanie do opatery. Je to emociami nabitý film a zároveň ľahko stráviteľný, čo je v skutku, podľa mňa, ideálna kombinácia na spríjemnenie si piatkového večera s vypnutým mozgom. Či už s pivom, alebo bez piva, to je úplne jedno, pretože to, že ide o homosexuálny pár (pre tých s predsudkami) vôbec, ale vôbec nevadí. ()
Extrémně kýčovitý námět (homosexuální pár a osiřelé, mentálně zaostalé dítě) zabalený do kýčovité režie. Snad jen Alan Cumming překvapil. ()
Co bych tak mohla vypíchnout krom postřehu, že jsem už viděla mnohem hezčí transky, než je Alan Cumming? Ono tam vlastně bylo vůbec osazenstvo jako blázen - plačka Rudy, právník - takovej hovňousek, plus otylý dowňák ze sousedství - a ti prosím v sedmdesátých letech minulého století toužili vytvořit něco, jako rodinu... a vtip je v tom, že jsem si dovedla představit, jak s nimi příjemně trávím nějaké to uslintané odpoledne... A ač obyčejně nefandím záměrům homosexuálních párů pečovat o dítě, tady nebylo v podstatě co zkazit, naopak... Film o soucitu a touze pomoci, ať to stojí, co to stojí, je zároveň i příběhem o odvaze jít za svým štěstím - proti všem... Už zbývá jen dodat, že bych se trochu přela ohledně krásy Rudyho zpěvu :-) ()
Film bez scénáře, postrádající konflikt či nosnou a tíživou myšlenku. Celé je to jen o slzách a nutno říci, že vizážisté odvedli výtečnou práci. Oba chlapci měli oči rozkapané na jedničku. Bohužel to je to jediné, čím jsou postavy zajímavé. Jejich gumovost s naprogramovaným charakterem (černá a bílá - jen na srozumněnou) byla ubíjející a neslučitelná se sledovatelností. Ale více jsem nečekal, film jede v zaběhlé a úspěšné šabloně a ve výsledku se na něj nemůžu zlobit. Je tak plochý a průměrný, že diváka ani nedokáže rozčílit. Dojímači a empatici od počítačů dojdou diváckému uspokojení, vykolejí je svět "toho zlého systému", utrousí nejednu slzu během dojemných domácích videí nebo příšerných songů odrecitovaných Alanem C. a (pod)průměrných klavírních variací, ale vůbec se nepozastaví nad minulostí pana Donatella coby gay prostituta (než mu anděl s downovým syndromem změní myšlení), který sem tam, na parkovišti, pokouří citově nevyrovnaného právníka. Navíc jsem ve filmech alergický na dvě věci - hlášky typu "Jsme jediní v celém vesmíru, kdo dokáže dát tomuto retardovanému, otylému chlapci cit a lásku" a zadruhé samotná podstata existence tohoto chlapce (změnilo by "zdravé" dítě smysl?) ve filmu, nepůsobí jako plnohodnotná postava, ale jen jako prostředek - domácí mazlíček a to se mi prostě hnusí. A na dopisy v závěru už nemíním plýtvat slovy... Zbytečnost (film i tento komentář) ()
Jasně, je to úmyslně kontrastní citová ždímačka, ale... zatraceně funkční. Hlavně díky neotřelému tématu a sympatickým hercům. Hlavně Allan Cumming maximálně vládne. I přes technické problémy při projekci (zdravím dementního technika v Lucerně) skvělý zážitek s maximálně silným koncem. ()
Nadherny film, ktory ma az trikrat priviedol k slzam. Homosexualny parik sa snazi prevziat do svojej opatery maleho Marca, ktory trpi Downovym syndromom. Ked sa mu konecne dostavi laska, aku v zivote od svojej matky nedostal, veci sa mozu zvrtnut nezelanym smerom. Mnoho ludi ma predsudky voci nekonvencnym parom, avsak je velmi nestastne, ak rovnaky postoj zaujmu aj institucie, ktore rozhoduju o osude dietata. Marco zbožňuje šišky a happy ending, docka sa ho aj tentokrat? ()
Pre milovníkov horkosladkých sentimentálnych drámičiek a zástancov práv pre páry rovnakého pohlavia dávam do pozornosti túto veľmi podarenú záležitosť s vynikajúcim Alanom Cummingom a milou hudbou... Nefalšovaná detská radosť s Downovým syndrómom ma vie vždy tak rozcitlivieť... ()
Bret Easton Ellis tweetoval "I'm obsessed with this trailer. Has anyone seen this film?!? Why didn't I know about this???", jestli se mě zeptá, nebudu mu lhát. 4+. ()
Přepálené. Mám rád kýč, ale tohle je koncert emocí, kde je hudba tak nahlas, že z ní zbyde jen hluk. V sedmdesátých letech je dítě s Downovým syndromem raději dáno do ústavní péče a pak zpět matce závislé na drogách, než aby zůstalo u pěstouna, který se o něj s partnerem stará. To proto, že pěstoun si na Halloween vzal ženské šaty (takže Divadlo Járy Cimrmana by na pěstounství šanci nemělo) a proto, že dané dítě si stále hraje s panenkou (což je pro všechny v soudní síni u dítěte nepřekonatelný neúspěch výchovy, pěstoun se dokonce rozpláče). Tragédie se nevříti na plátno jako nahá Miley Cyrus na bourací kouli, ale spíše s očekávatelnou účelovostí vypočítavého klišé. Pro našeho právníka "Atticuse Finche" (Jako zabít ptáčka) to vytvoří morální loužičku, ve které stihne ještě před závěrečnými titulky systematicky všem zodpovědným osobám vymáchat čumák. (Charles Bronson s Přáním zabít by je rovnou zabíjel). Tím bajka končí. A protože tam byla papírová zem, propadli se ze sedmdesátých let až sem. ()
Vítězný film Ceny diváků na Mezipatra 2013. Ačkoli je to film s opravdu širokým resjtříkem klišé a obvyklých mezních situací, jako by příliš explicitně ideologický a výchovný, bylo to v hranicích mé tolerance a neurazilo mě to ani omylem. Konec jsem očekávala, takže výbuch emocí se nedostavil, ale za to jsem celkem ráda, nerada bulím v kině:) Trochu mi tam falírovalo, že příběh byl z osmdesátých let a několikrát mě napadlo: tohle se snad už dneska nestane... ale nakonec já o tom nic moc nevím, třeba se to děje pořád. Nedávno jsem podepisovala nějakou petici za možnost pro homosexuální páry adoptovat dítě, takže určitě ještě není všechno tak, jak by mělo být. Nejvíc jsem se těšila na Alana Cumminga, kterýho jsem si zamilovala coby Kurta Wagnera v X menech a nezklamal mě ani tady, kdy jsem ho konečně viděla i bez makeupu. Sice nebyl modrej a neuměl se teleportovat, ale přesto byl strhující a magickej, předvedl skvělý herecký koncert, kdy jsem mu věřila každý pohled a každý slovo, pohyb, tón hlasu..prostě všechno. Jeho partner mi přišel jako herec jiný ligy, což asi je, ale nebylo to zase až tak tragický. Taky mě pobavilo, jak v té době vypadali transky - místo depilace návleky tělové barvy, chlupatá podpaží a pod.V tomhle tedy určitě shledávám velký pokrok:)) Takže s loňským vítězem spokojenost, který film asi vyhraje letos? ()
Dvě hvězdičky za Cumminga! Jedna za perfektní herecký part a druhá za zpěv (pokud to byl on?) Jinak sladkobolná dráma o dvou buzničkách a jednom mongolovi :( ()
Stephen Fry o tomto filmu tweetnul, že brečel jak děcko. Já se občas nudil. Plus dávám za poselství a za hudbu. Stephen měl ale pravdu: je to dojemné, a pokud máte smysl pro spravedlnost, budete docela trpět. ()
Ještě nikdy jsem nezažila, aby se diváci v kině tak často a tak upřímně během filmu smáli. Film splnil všechna moje očekávání, ikdyž jsem naivně doufala v happy end. Bylo to přesně takové, jaké to mělo být. Do Rudyho Donatella jsem se musela zamilovat i já, nedal mi na výběr. ()
Silny pribeh, ale spatne natocen, se spatnym castingem. Gay lide, to neni jen klise, jakou predvadel Alan Cumming, nebo az nezaujate herectvi jeho partnera. Je to pulzujici zivot. Skoda, kdyby se to poradne udelalo,tak to ma velkou sanci. Skoda... velka skoda. ()
Reklama