Kamera:
David UngaroHudba:
Jérôme RebotierHrají:
Patrick Bruel, Valérie Benguigui, Charles Berling, Françoise Fabian, Guillaume de Tonquédec, Judith El Zein, Bernard Murat, Yaniss LespertObsahy(1)
Vincent je v najlepšom veku a očakáva narodenie prvého potomka. U svojej sestry Elizabeth a jej manžela Pierra čaká na svoju mladú manželku Annu, aby šťastnú udalosť spoločne oslávili. Všetci sú vo výbornej nálade a čakanie si krátia vyzvedaním o pocitoch nastávajúceho otca. Keď sa ho však opýtajú na meno, ktoré plánuje dať svojmu potomkovi, jeho odpoveď vyvolá sériu absolútne neočakávaných reakcií... (STV)
(více)Recenze (228)
Další z řady zfilmovaných konverzačních divadelních her. Chytrý, komplexní scénář, který mě zvraty nedokázal přestat překvapovat, neuvěřitelný slovní boj jednotlivých postav. Výlevy, nadávky ale žádné omlouvy. Delaporte a de La Patelliere nás na začátku nechávají celkem dlouho čekat, ale jakmile rozjednou první komfliktní situaci, jakmile pochopíme jejich záměr, už se jen bavíme nad skvělým vtipem a parádními výkony místních hádavců. ()
Magnifique! :) ()
Výborné herecké výkony a skvěle propracovaná konverzačka u večeře. Jako film to však příliš stravitelné není a zábavné už vůbec ne (až na pár světlých momentů). ()
Zpočátku to vypadá na velmi nezajímavý a další z řady nudných francouzských filmů, je to ale asi jediný film který dokázal proměnit 2/5 z prvního dojmu na celých 5/5 a to mám na francouzštinu úplnou averzi. Le Prénom je vskutku velmi originální snímek, místy jsem se opravdu bavil a když máte pocit, že jde do tuhého, opět z toho vleze nějaký ten vtípek. Neříkám že film je to stoprocentní, ale je to vynikající slovíčkaření a to se mi hrozně líbí. ()
Tyhle situační sitcomové dialogy jsem nikdy neměl v lásce. Delaporte mě však možná přesvědčil, abych dal někdy nějakému sitcomu ještě naději. Vybroušené dialogy, emotivní výkřiky, dramatické myšlenkové pochody. Tohle všechno za pár korun. Do 110 minut nacpat tolik gagů a dát prostor všem (nesympatickým) zúčastněním umí poslední dobou málokdo. Film je to perfektní, ale bohužel pro mne, tohle běžné rozprávění o běžných věcech okořeněné tím nejlepším francouzským humorem občas střídají ty (pro mě) nudné scény, které prostě ubírají na tempu. Prosím všechny fanoušky, nekamenujte mne. Dám-li si to ještě jednou, třeba změním názor. Jedna hláška však zůstane nesmrtelná : "Heil Pepito". P.S. zajímavý komentář uživatele Fr ()
Vynikající zábava. Chytré a brilantně vystavěné rozhovory. Herci ze sebe vydali vše a proto je film opravdovou špičkou v žánru debatových filmů. ()
AdolPHE ! ()
Tento film je veľmi dobrým príkladom toho, že pre natočenie dobrej a nefalšovanej francúzskej komédii nepotrebujete nič viac, len to, že vyberiete kvalitných hercov a herečiek a nahodíte nejakú tému na konverzáciu. Celý príbeh, odohrávajúci sa pri večernom stole, je jedno veľké herecké divadlo, obsahujúce vážne a komické momenty a v neposlednom rade, fantastické napísané dialógy. Tu každá postava má svoje miesto a každá z nich je nesmierne dôležitá. Klobúk dolu pred jedným najlepším francúzskym filmom za posledné roky! Osobné hodnotenie: 85% (****) ()
tyhle divadelní scény udělané pro plátno zbožňuji, ale nevím jestli Italové tak moc kopírovali nebo ne, tak i tak novějšímu Perfetti sconosciuti nesahá Le Prénom ani po achilovku ()
Brilantní konverzačka, vyborušené dialogy a vynikající herecké výkony, přesvědčivé ve všech situacích. Nevěřil bych kolik vtipných dialogů, resp. emocí se dá vměstnat do jednoho obývacího pokoje a do jednoho večera. Vše působí tak přirozeně a uvěřitelně, že budete po celou délků filmu hltat každé slovo a grimasu a bude Vás mrzet, že vše trvalo "jen" 110 minut. Dokonalou atmosféru dokresluje výborně zvolená hudba a úvodními i závěrečné titulky. Sečteno a podtrženo, takhle nadšený jsem po shlédnutí filmu už nebyl několik let. ()
Svěží francouzský vítr zavál v ten pravý čas. Už pěkně dlouho jsem se u sledování filmu tak nepobavila, naposledy mě takto okouzlili Nedotknutelní (2011). Komedie, ve které hlavní postavy v podstatě neustále mluví - jestli bylo ticho 5 minut, tak je to hodně! Ten jazykový vodopád byl chvílemi až neuvěřitelný! :-D Hlavní postavy jsou obyčejní lidé se svými starostmi a svérázným smyslem pro humor, navíc perfektně ztvárněné neokoukanými hereckými tvářemi. Nevím, jak kdo, ale já jsem se v tom filmu částečně i našla a musela jsem se sama sobě smát. :-) Zkrátka skvělý film, který si mě zcela získal a budeme se vídat častěji! Heil, Pepito! :-D ()
Keď už izbovica, tak boh masakru bol lepší,. ()
Úvodní část kdy pizza-boy jede Paříží se mi vážně líbila a tak pro mě celý filmy vypadal slibně. Jenže pak už to šlo od desíti k pěti. Už dlouho jsem nekoukala na žádný film, který by mě tak hrozně štval. Nešlo ani tak o to,že postavy byli nesympatické, to že je někdo sobec a jinej lakomec je normální, každej jsme nějakej. Spíš šlo o vztahy mezi jednotlivými postavami. Na první pohled jsou to milující manželé a přátelé, ale jakmile dojde ke konfliktu, všichni si pěkně z plných plic vyříkají co si o sobě vlastně myslí. Tolik předsudků, hořkosti, závisti a hněvu, mezi těmi co si o sobě mysleli že jsou si nejbližší, které najednou vyplavali na povrch mi úplně vzali chuť koukat dál. Přesto jsem to ale vydržela až do konce. A konec kde se stejně všichni usmíří a dělají jako že se nic nestalo to vůbec nezachránil, protože já být někým z nich,tak bych rozhodně kolem sebe nechtěla mít kruh lidí kteří jsou jen samá přetvářka. Ale dávám 2* za pár povedených fórků. ()
Během počáteční jízdy Paříží jsem si polozklamaně říkala, že si tvůrci Jména vypůjčili vypravěčský styl od rodačky Amélie a výsledek je sice solidní, člověk se rozhodně nenudí, ale už to není taková bomba. Posléze se však kamera trvale uhnízdí v bytě hostitelů, pozornost diváka se zvyšuje a přistupuje se k tipování přítomných ohledně jména dítěte in utero. Nám všem přihlížejícím je už nějakou dobu jasné, kam to všechno asi směřuje, ale o to víc se těšíme na následnou katarzi. A nejsme zklamaní, od této chvíle už je totiž všem jistotám filmu konec. Matthieu Delaporte nám servíruje inteligentní, vtipnou konverzačku o tom, jak může dopadnout rodinně-přátelská večeře, když jsou všichni přítomní stiženi náhlou potřebou ventilovat své nejniternější pocity, názory a křivdy. ()
Po zhruba půlhodině jsem to chtěl vypnout, protože mi neskutečně lezl na nervy manžel paní domácí s jeho levicovo intelektuálními názory a bál jsem se, že to tak bude pokračovat až do konce. Naštěstí jsem byl líný vstát a dočkal se konce, protože potom se ke slovu dostaly také ostatní postavy a "normální" život a začalo to být hodně zajímavé. Nikdo na nikom nenechal nit suchou a pokrytectví, egoismus a arogance stříkaly pěkně na všechny strany. ()
Večer na téma: "Bez omluv." To se jednou takhle sejde rodinka na společné večeři a někomu se má narodit dítě, no ale jak zbytek osazenstva zjistí jméno, které má mít, vypukne řádné peklo... Na každého něco padne, nikdo to nevzdá a upřímost se taky ukáže.. Kdo vymýšlel tyhle dialogy - klobou dolů! Takhle konverzační komedie mezi 5 lidma u jednoho stolu stojí za to, sice se to odehrává v jednom bytě, ale když víš do čeho jdeš, budeš se bavit jako já :) Film uběhl jako voda, rozhodně se zase někdy podívám! 9/10 ()
Snad nejhorsi francouzsky film, co jsem zatim videl. To si mysli, ze kdyz pusti Tannhausera a bavi se o Hitlerovi, ze je to nejakym zpusobem vtipny? Ale vazne, ty dialogy jsou napsany priserne. A to uz ani prehravaci banda nezachrani. Tu sens Claude, je me sens mieux depuis que jai avoue pour Moka...Samy debilni preptavani, ktere "zivi ohen": Je savais pas quila amait les filles a doda: parce que tu aimes les filles, donc? Nezapomenou divaka dvakrat (agresivne) probrat v klicovych casech a nakonec pridaji nejake pekne ocisteni. Pokud by se takhle chytali slovicek furt, nebyl by potreba startovni zert a vsechno by se uz pred lety vyjasnilo. Ale jsou tu pekne videt limity konverzacek. ()
Veľmi mi to pripomínalo film Carnage, ale asi preto, lebo sa jedná o rovnaký typ film. Le Prénom je však oproti Carnage vtipnejší, dokonalejší, zaujímavejší a cítim z neho čaro normálneho života v rodine. Šialene zábavný a reálne dramatizujúci a možno aj poučný. ()
Výborný francouzsko-belgický snímek. To co jsme mohli vdiět např. v Bůh masakru, tak ve filmu Jméno, to tvůrci dotáhli k dokonalosti. Naprosto úžasné dialogy, které pronášejí herci jsou skvělé. A to začalo celkem nevinně. V životě by mě nenapadlo, co rozpoutá vyslovení jednoho jména. Ze začátku to vypadalo jen na konverzaci mezi Vincentem a Pierrem, což by rozhodně nevadilo a o zábavu by bylo postaráno, ale teprve vložením všech zůčastněných do diskuze, začíná ta pravá show. A též francouzština dělá divy, třeba slovo chlapík vyzní velmi vtipně. Ale není to jen francouzským jazykem, ale prostě celým filmem, který je nabitý výtečnými scénami, jak humornými tak dramatickými, až tragikomickými. Už dlouho jsem se tak od srdce nezasmál, tak jak u Le Prénom. ()
prijemne nocne prekvapenie ()
Reklama