Režie:
Evžen NěmecScénář:
Rudolf RážKamera:
Adolf NavaraHudba:
Václav ZahradníkHrají:
Vladimír Ráž, Eva Jakoubková, Martin Štěpánek, Věra Bublíková, Antonín Brtoun, Jiří Kodet, Radek John, Miroslav Krejča, Jitka Malíková, Božena Riesnerová, Libuše Štědrá, Jan Šváb, Vladimír ZoubekObsahy(1)
I takoví lidé žijí mezi námi. Chátrající samotáři, bezbranní a ochablí, z nichž každý má svoje tajemství a svůj důvod pro truchlivou odpověď. Takový je i Melíšek (Vladimír Ráž), jeho zarostlá tvář a roky nežehlený kabát. Co může takový člověk budit v těch druhých? Soucit. Anebo chuť kousnout do tak snadného sousta. Pak jsou tu on a ona, Cerman (Martin Štěpánek) a Petra (Eva Jakoubková). Párek povedený, zabývající se činnosti zvanou kšeftování. Podnik dosti výnosný a zkušený Cerman cítí v Melíškovi další dobrou šanci. Proč ji nepodržet, proč neulehčit tomu člověku o pár dobrých obrazů, když ho koneckonců o ně za pár týdnů stejně připraví smrt? Chytrý plán, s Petrou v hlavní roli. Jenže v něm něco začíná skřípat. Petra se rozhodla z únavného vlaku vystoupit. Zmizet a začít jinde a jinak. Ale Cerman nehodlá její protesty přijmout. (Česká televize)
(více)Recenze (21)
Pro někoho nudné drama s kriminálním podtextem, pro jiné promluvení do duše a proměna pokřivené mysli. Příběh je založený především na dialozích starého člověka s mladou ženou, která jej nejen okouzlí, ale zároveň se v ní snaží probudit i její lepší JÁ. Vladimír Ráž měl už své nejlepší léta i role za sebou, ale pořád v něm ona šarmantnost a herecký talent přetrvával až do jeho skonu. To Martin Štěpánek coby hlavní padouch mu stěží mohl konkurovat, ale taky si nevedl špatně… Eva Jakoubková vskutku hulila jednu cigaretu za druhou, ale alespoň byla ozdobou tohoto dramatu. ()
Rána pod pás. To sedí. To byla. Roztahané to bylo až běda. Jakoubková tam pořád hulila, do toho se tvářila unyle, ale že by předváděla nějaký ultra herecký výkon, to mi nepřišlo. To Štěpánek toho hajzla hrál výborně. Na něj mě bavilo se koukat. Ještě víc mě bavilo koukat se na Kodeta, jenže ten se tam moc neohřál. Škoda. ()
Poměrně přímočarý a lehce předvídatelný děj byl oživen několika drobnými zvraty a poměrně nečekanou pointou. Jenže krásné oči Evy Jakoubkové a pošetilé nabídky Vladimíra Ráže nedokázaly z televizní inscenace udělat to pravé drama, obzvláště, když dramatické vstupy postavy Martina Štěpánka byly dle mého tím nejslabším článkem děje. Díky milosrdné stopáži alespoň jednou koukatelné. ()
Zase jsem nepochopil ten konec s tím dědictvím. Celou inscenaci jsem to tipoval na dílo Roberta Hadleyho Chaseho, netuším proč. Psal podobné věci, takže asi proto. Herci byli dobří, leč poněkud se to táhlo. O překvapeníčka nouze nebyla, a tak nevidím důvod nedat šedesát procent. Nevím, jaký je rozdíl mezi verzemi, moje měla sedmdesát minut, ale na YT je verze o deset minut kratší. V původní poznámce jsem měl, že Petra řekla Hubertovi, že je podnájmu u Cernana, a že u něj být nechce. Tady to bylo se třemi stovkami. Asi jsem se v tom prvním případě přeslechl. ()
V každé době existují nějací opuštění starci a babky, které dožívají samy, bez přátel, bez rodin. Ti se pak stávají snadnou kořistí podvodníků, protože to hlavní co potřebují je věnovaný čas a zájem. Nejsou schopni, nebo možná ani nechtějí odhalit původní zájem takových lidí o jejich osobu. Melíšek nejspíš od počátku tuší oč jde, ale má jeho majetek přijít nazmar? Je rád, že se o něj někdo postará a věnuje mu svůj čas. Proč ne, drama se zajímavě vyvíjí, ale konec mi přijde hodně, hodně naivní a nevěrohodný. ()
Galerie (4)
Zajímavosti (1)
- Když se Cerman (Martin Štěpánek) přes odpor Petry (Eva Jakoubková) vloupá do domu Melíška (Vladimír Ráž), rozbíjí při tom jednu skleněnou tabulku dveří. Při návštěvě Vondrákové (Věra Bublíková) je výplň v pořádku. Když se domů vrací Melíšek, je sklo opět rozbité. (Dvojirakri)
Reklama