Režie:
Martin FričKamera:
Václav VíchHudba:
Pavel HaasHrají:
Hugo Haas, Theodor Pištěk, Adina Mandlová, Světla Svozilová, Ferdinand Hart, Alois Dvorský, Jára Kohout, František Jerhot, Jan Hodr, Karel Český, Gustav Čech (více)Obsahy(1)
Mladý hudební skladatel Viktor Honzl marně hledá zaměstnání. Chce se otrávit, ale plyn mu byl pro neplacení účtů odpojen. V převlečení za staršího seriózního hudebního vědce získá Viktor práci v hudebním nakladatelství. Aby se mohl ucházet o Evu, dceru nakladatele Durdyse, která se mu velmi líbí, doporučí majiteli zaměstnat i svého synovce. Tím je pochopitelně on sám, ve své civilní podobě. Pro Viktora však nastanou velmi složité situace, když se v obchodě střídavě převléká za strýce a pak zase za synovce Viktora. Naneštěstí v podobě strýce připomíná Evině sestře Heleně profesora hudby Rokose, do něhož je tajně zamilovaná. Pan Durdys souhlasí se sňatkem Evy s Viktorem pouze pod podmínkou, že si zároveň strýc vezme Helenu. (NFA)
(více)Recenze (88)
Scénu s bláznivou podstolní výměnou jsem si zkresleně pamatoval z dětských let, kdy jsem film viděl na chatě. Hugo je skvělý, líbí se mi především jeho práce s jazykem, kdy hodně vět nedokončí, nebo některé myšlenky jen naznačí, pokoktá, prostě nádherně (a počesku) přemýšlí nahlas. Dost jiný, ale podobný způsob proslovu jsem vypozoroval u Normana Wisdoma, ačkoliv proti němu je Hugův projev a vystupování hodně suverénní. Přes využití některých na svou dobu jistě převratných filmových triků (dvojexpozice, "nepostřehnutelný" střih, zadní expozice) se film vyznačuje silnou inklinací k právě doznívající éře němých filmů, přesněji grotesek - schválně si všimněte - jsou tu dlouhé scény, ve kterých se vůbec nemluví, způsob pohybu, zrychlení a pozice kamery sklouzává velmi často k němé grotesce. ()
Strandičky, na to vás užije! Kdo je to ale ten "vás"? Tohle je přece rodinný film; tak se na to podívejme z pohledu rodiny. Naše rodina zahrnuje 4 generace od sebe vzdálené zhruba 25 let. 1. Třiadevadesátiletá babička (moje matka): Ještě před pár lety jsem jí pouštěl Haasovy filmy z USA. Líbily se jí. Haas je pro ni pořád velký sentiment. Smysl těchto, ad libitum opakovaných srandiček, by pro ní už nebyl. ¨Postavy synovce, lektora a profesora, by pro ni byly už jen zmatečné. 2. Já a žena (na film jsme se dívali spolu): Po očku jsem se na ní koukal s žádostí, aby řekla: "Vždyť je to na jedno brdo, podíváme se na něco jiného." Dokoukali jsme se do konce. 3. Děti (máme tři): Pro ně by to asi bylo nejpříhodnější. Do pěti jsou v práci, pak jejich děti, a pak něco nenáročného, odpočinkového, rozptylujícího. 4. Vnuci (máme jich 7): Nedávno mi nejstarší z nich řekl (u příležitosti "Vynálezu zkázy"): "Řekni mi dědo, proč bych bych se já měl na něco takovýho koukat". Tady už cesta vůbec nevede. Jsme na konečné. Vystupovat. ()
Hugo Haas ve vrcholné formě a v jedné z nejlepších předválečných komedií. Žene se filmem jako tornádo, chrlí hlášky, rošťácké úsměvy a geniální minietudy, ze kterých skládá jednu ze svých nejzábavnějších rolí. Sympatického rošťáka, který je nucen předstírat že je svůj strýček. Přechází přitom z jedné role do druhé ve stále zběsilejším tempu, až je nakonec okolnostmi donucen být na scéně v obou současně (nezapomenutelná inventura a zásnuby), a to tak dokonale, že skoro začínám obě role vnímat jako dvě postavy. To vše je nabito roštáckým humorem, výbornými gagy, jiskřivými dialogy, skvělými hláškami. Ejch! ()
Až nedávno jsem si uvědomil, jak je tento snímek na svou dobu moderní. Martin Frič byl moderní režisér, o tom není pochyb. Ale Hugo Haas by se svým herectvím narozdíl např. od Františka Smolíka mohl hrát ještě dneska. A co tepve ty gagy ("Táhnout!") a dialogy ("Je zajímavé, jak rozličně působíte na mé dcery." "To bude počasím."), které napsal ve scénáři, vtipně bláznivém, ale zároveň na realistickém základě. Takových scénářů a Hugo Haasů by dnes bylo potřeba jako sůl. Jinak herci ve vedlejších rolích hrají na jedničku. Mandlová, Dvorský jako domácí, Kohout jako zákazník. Mými favority jsou však tradičně skvělý Theodor Pištěk a ženský komik Světla Svozilová. ()
Herecký koncert Huga Haase, který si vystřihl dvojroli v komedii, kde se mladý bezprizorní skladatel vydává i za svého strýčka. Okolnosti ho nutí, vystupovat v obou rolích na jednom místě, což vyústí do několika opravdu povedených scén. Komedie s motivem záměn, nebo dvojích identit byly vždy oblíbené jak mezi diváky, tak mezi herci a tato patří k těm vydařeným. Navíc bylo opět zajímavé sledovat mnoho detailů, ze kterých bylo zřejmé, že naši předci byli i před skoro 100 lety velmi IN. Mít vůz, znamenalo i pro ženu, že ho bude umět opravit....když Mandlová navlékala montérky a soukala se pod auto, koukal jsem jako blázen. Myslím, že mnoho našich představ o předválečné době, neodpovídá skutečnosti. ()
Galerie (30)
Zajímavosti (9)
- Honorár Adiny Mandlovéj (Eva) bol 5 000 korún. (Raccoon.city)
- Natáčanie filmu prebiehalo na viacerých miestach v Prahe. (dyfur)
- Muž (Jára Kohout), kupující gramodesku, shání skladbu „Nížina“. Jedná se o symfonickou předehru k opeře „Tiefland op. 34“ od německého skladatele Eugena d'Alberta. 11 let před tímto filmem měl premiéru film Tiefland, adaptace stejnojmenné opery. (sator)
Reklama