VOD (1)
Obsahy(2)
Šéf nevěstince, který musí zavřít, daruje svojí nejžádanější prostitutce slavnou červenou lucernu. Ta pak sehraje roli i v životních příbězích svých dalších majitelů. (Netflix)
Recenze (17)
Nemecky nazov: Die Damen lassen bitten ()
1. Uzavření: Retro povídka z prostředí krachujícího podniku s nevěstincem má nejen sympatickou atmosféru jako z klasického filmu pro pamětníky, ale i svižnou režii s množstvím postav na malém prostoru, kde to opravdu žije. Líbily se mi mj. scény, v nichž sledujeme dialog a na pozadí něj ještě probíhá v záběru další děj. Byť jsem původně čekal větší prostor pro Bernarda Bliera, i malý prostor skvěle uhrál s velkým komickým gustem a ani ostatní herci nezaostávali a pomáhali úspěšně sehrát celý kolotoč posledního velkého dne. (4*) ---- 2. Proces: Tady nejdříve baví v groteskní dvojici zlodějů Lefebvre a Carmet během nepovedené loupežné akce, aby záhy přišlo překvapení v podobě důležitého předmetu z první povídky... a postupně se z ní objeví i celá řada postav, které se po 20ti letech sejdou u soudu v částečně odlišném žánrovém ladění. Bavilo mě sledovat nečekané tvůrčí navazování na předchozí povídku, stejně jako opět Blierův výkon, který tentokrát u soudu přešel až do dramatické polohy s rekapitulací života vlastní postavy... a Darry Cowl coby advokát? Vystoupil vždycky v pravou chvíli, aby celý proces ze všech nejvtipněji odlehčil a mě zase dokonale odrovnal! :) (4*) ---- 3. Velký pán: Ach, jo. Nějak nechápu, proč poslední povídku oproti dvěma předchozím musel dělat jiný režisér (který si přizval i jiného scénáristu) a že je ten rozdíl po stránce režie i vyprávění hodně znát. Zatímco Grangier úspěšně zvládl na malém prostoru poskytnout prostor celé řadě herců, Lautnerova povídka se stala klasickým improvizačním sólem Louise de Funèse. Ten mě sice opět víckrát pobavil a Mireille Darcová vedle něj je hodně fajn, ale zároveň jsem měl pocit, jakoby tu řádný scénář s dialogy v některých scénách neexistoval a Lautner se pak každou chvíli s natočeným materiálem uchyluje k voiceoverům, které mají v doprovodu fotografií dotvořit mezi tím zamýšlený, ale pořádně nenatočený příběh. Takhle to zní možná originálně, ale sledovat tento styl přes 40 dlouhých minut se mi stihlo brzy omrzet, rozjetý de Funès místy žel také a místo pořádného vyvrcholení tritptychu jsem se tak dočkal povídky, kde jsem už od poloviny vyčkával konce. Povedený závěr, tentokrát však s mnohem volnějším navázáním na předchozí povídky (i v tomto směru jsem čekal po druhé povídce víc), to zachránil jen částečně. (3*) ---- Takže, ačkoliv by mi celý film vyšel průměrem na 4*, po závěrečné povídce trvající téměř dvakrát tolik oproti předchozím inklinuji spíše k silným 3*: [70%] ()
Jak jsem měl z první povídky krásnej blaženej pocit, tak z té poslední vůbec. Ono je vlastně zklamání, že se nejedná o souvislý film, protože to našlápnutí bylo skvělé, Blier by utáhl cokoliv. Viděno v originále s českými titulky, kdy si autor překladu dal tu práci a dovysvětlil spoustu reálií. LdF na prvním místě ale uvedený být nemá! Všichni se tu rozplývají nad krásou Mireille Darc, ale mně se nejvíc líbila Yori Bertin v roli prostitutky Colette. ()
Červená lucerna ako symbol medzi tromi poviedkami dáva jasne najavo čomu sa venuje snímok. Hoci sa v prvej poviedke končí stará sláva bordelov, v poslednej svitá nádej k lepším časom... Očakávaná rozmarnosť témy je však ubitá dialógmi a humorom ako šafránu. ()
Červená lucerna hraje větší roli jen v prostřední ze tří povídek, ale vzhledem k tomu, že jsou povídky propojené hlavně motivem nájemního sexu, nevadí, že není důležitější. Natočeno je to vkusně až elegantně, dialogy a situace jsou hravé a škadlivé. Jen se mi zdálo, že zbytečně natahované, a to zejména poslední povídka. SHRNUTÍ: Některý byznys se prosadí vždycky. ()
Trojice povídek, které spojuje předmět černé lucerny a v první dvojici i několik postav. Bohužel mě první povídka po nadšení, že vidím takovou osobnost jako Bertnarda Bliera brzo přestala bavit nekonečnými dialogy o zavření bordelu. Začátek druhé povídky s loupeží v podání ňoumy Lefebvra (ještě několik let před mým oblíbeným Krást se musí úmět) a Maurice z Blondýna Carmeta je ještě nadějnější. Bohužel pánové v této povídce ve výsledku dostanou titerný prostor stejně jako nezdárný advokát v podání Daryho Cowla, místo nich se to zase stáhlo k tématu první povídky a to už jsem měl občas pocit, že místo klasické francouzské komedie ze staré školy sleduju nějákou obhajobů, bordelů, pasáků a prostitutek (:D). Naštěstí to nejlepší dle očekávání přišlo nakonec a poslední povídka u mě tento film pozvedla možná až od lehkého podprůměru. Funésova jízda, ve které mě několikrát pobavil svými typickými posunky a vzal si pro sebe samozřejmě nejlepší moment filmu - oficiální projev neustále přerušovaný jeho nepozornými kolegy, kde mimochodem už použil hlášku ,,Sem´´ s legendárním posunkem k očím, jak to známe z Četnické série. Ke konci sice už byla i Funésova povídka trochu zdlouhává, navíc přerušovaná doslovným a pro mě trochu otravným komentářem a prostřihy, ale vše dobře zakončila pointou z Vánoc (jen ten sníh byl trošku úmělej, ne?:D) a nakonec jsem rád, že můžu dát i ty tři hvězdy. Jen poznámka: myslím si, že tohle určitě nemůže být z roku 1965. Jsem přesvědčen, že film vzniknul ještě před Četníkem. Mimochodem i jednoho z Četníků zde uvidíme a to Tricatela ve třetí povídce. ()
Slusny poviedkovy film, kde centralnu rolu hra nevestinec, zacina sa to niekedy roku 1946, Louis DeFunes si pre seba ukradol druhu polk ufilmu : 89 % ()
Tři volně navazující příběhy, postupně s Blierem (mohl být delší), s Lefebvrem (nevím proč, ale když dostane příležitost tak jako kdyby to přenechal jiným) a s Funèsem (asi ten nejpovedenější). Vyjma příběhu s Lefebvrem jsem se nenudil, ale že bych byl navýsost spokojen, to také nemohu říct. ()
Film Světáci sestává ze tří povídek... které samozřejmě mají rozdílnou kvalitu, ale naštěstí alespoň vzestupnou. Přiznám se, že z té první si nepamatuju vůbec nic. Ani druhá mně příliš nenadchla, ale i tak byla docela zábavná a sympatická, v hlavní roli s Jeanem Lefebvrem, kterého ale už zase všichni ostatní přehráli. Závěrečná (a nejlepší a naštěstí taky nejdelší) povídka (to nejlepší nakonec, že) už měla v hlavní roli Louise de Funése, který opět předvedl hvězdný a nezapomenutelný výstup. A navrch měla Mireille Darc (opět neskutečně překrásnou a sexy) a velmi sympatickou pointu. U závěrečné povídky jsem se vážně pobavil a popravdě řečeno ten film dost zachránila, jinak je to nic moc. Hvězdička je rozhodně také za neskutečné obsazení - kromě zmíněných jsou tady i Jean Carmet, Bernard Blier či Guy Grosso. Jako doplnění funésovského vzdělání je to fajn, nápad má tenhle film také nosný, povídky se navzájem propojují, ale jako celek je to děsně nezajímavé. Což je škoda. 65%. Ale tu závěrečnou povídku rozhodně doporučuju! ()
Na tu dobu docela zábavná komedie, která vás učitě nezklame. ()
Zatím jsem nepřišel na důvod, proč se tento skrytý klenot dosud neobjevil v české distribuci. Jediné vhodné vysvětlení by bylo, že Louis de Funes se ve filmu objevuje pouze v posledních zhruba čtyřiceti minutách a nikoli v celém filmu. První dvě povídky na sebe vlastně nepřímo navazují a postavy, které se nám představí v počátečním příběhu, uvidíme i v části druhé. Abych tu zbytečně neSPOILERoval, budu celkem stručný. V úvodním příběhu šéf nevěstince Bernard Blier, smyslu života zbavený, sundává červenou lucernu a předává ji jedné z pracovnic. Ve druhém příběhu jí je však tato lucerna odcizena. Za tento čin je poté Jean Lefebvre nespravedlivě souzen. Třetí příběh pak s prvními dvěma propojen pouze prostřednictvím červené lucerny. Funés ochrání prostitutku Mireille Darc před policií a vezme si ji domů. V tu chvíli se stává jeho dům čím dál častějším místem návštěv jeho přátel a i dámská společnost se rozroste. Co je na tomhle snímku nejkrásnější? Kromě hereckých výkonů je to výborná atmosféra snímku, podpořená jak černobílým obrazem, tak i zdařilým hudebním dopravodem. Když se na konci první části line z desky oblíbená píseň bordelmamá, začínám i já litovat, že čas červených luceren už dávno zapadl prachem. 100% ()
Jsem rád za každý film, který se mi podaří s Louisem vidět, jsem rád i za tento film. První polovinu se krapet táhne, ale pak nastoupí Fufu a už to nemá chybu. Skvělá plejáda herců a krásných hereček. ()
Na začátku je červená lucerna z nařízení zákona Blierem sejmuta, v třetí povídce ji de Funes vyvěsí. Tři rozmarné povídky kvalitně obsazené a zábavné ve starém stylu. ()
Povídkový film o červené lucerně, která je pojítkem všech třech příběhů. Lákadlem je bezesporu role Louise de Funése, jenže toho uvidíte až v poslední třetině filmu. Ve filmu hrajé celá plejáda znamenitých francouzských herců té doby, včetně mladičké Mireille Darc, která je naprosto neodolatelná a jíž za její roli musíte zbožňovat. Film je černobílý, což mu dodává atmosféru, oplývá šarmem mnoha krásných francouzek a humorem své doby. Doporučuji shlédnout, je krásný. ()
Průměrné dílo, průměrné povídky, průměrné všechno. A to hodně drží pan Funés v poslední povídce. V té první zase zaujal Bernard Blier. Ten se objevil i v druhém příběhu, který mne hodně nudil. Zpočátku to vypadalo na dobrou komedii, ale pak přichází právě ten soud a tady už je to takové na usnutí. Takže, jak zmiňuji, průměr. ()
Kdybych nevěděl, že tam bude Funěs, tak bych to nedal. Začátek zdlouhavý a nic moc.. půl hodiny žvanění o zavřeném bordelu. Ale čekání se vyplatilo. Třetí povídka naprosto boží. A Mireille Darc jsem nikde neviděl tak roztomilou. ()
3+3+5=4 ()
Reklama