Režie:
Evžen NěmecScénář:
Rudolf RážKamera:
Adolf NavaraHudba:
Václav ZahradníkHrají:
Jana Hlaváčová, Ladislav Frej st., Eva Režnarová, Jiří Kalužný, Vladimír Brabec, Marie Marešová, František Filipovský, Miroslav Homola, Eduard Pavlíček, Božena RiesnerováObsahy(1)
Alena Brůžková (J. Hlaváčová), matka dospělé dcery Evy (E. Režnarová) a dospívajícího syna Pavla (J. Kalužný), se právě rozvedla se svým mužem Hynkem (L. Frej). Našla si nového přítele (V. Brabec), se kterým plánuje svatbu, a po rozvodu s ní bude bydlet syn, jak bylo soudem rozhodnuto. O těchto skutečnostech se děti dozvídají od otce. Rodina se rozpadla, zdá se, vinou manželky a její nevěry. Jenže nic není takové, jak to na první pohled vypadá. Na debaklu tohoto manželství se podílí stejnou měrou i manžel… (Česká televize)
(více)Recenze (33)
Karel pije...a vlastně ne Karel, ale Hynek. Po rozvodu je totiž film, který by mohl při změně různých parametrů platit na všechny rozvádějící se. Jeden obviňuje druhého, tahají se do toho děti a dospělí doufají, že se přikloní právě na jejich stranu. Jenže vina je vždycky na u obou, jak já říkám. Takže i když se zpočátku zdá, že za rozpad rodiny může Alena, časem se vše ukazuje v jasnějších barvách. Herecký koncert obou hlavních hrdinů, (ne)manželského páru. ()
Děti se těžko smiřují s rozvodem rodičů. Nedokážou to pochopit. Ale někdy to nedokáže pochopit ani jeden z manželského páru. Když dva lidé nedokážopu žít spolu, tak je lepší, aby šli od sebe. Zřejmě se brali moc mladí a byli nezralí k manželství. Žili spolu dvacet let a pak zjistili, že jsou si cizí. Charaktery postav byly hezky vykresleny, zvláště pak pan Frej. Při sledování jsem se bála, aby se z něho nevyklubal nějaký psychopat a nepřeskočilo mu. ()
Výborné drama o lidech, kteří spolu dvacet let žili a najednou jsou cizí, nepřátelští a mluví spolu jenom kvůli dětem. Film o tom, jak člověk dělá to, co lidé dělají neradi-mění slova v činy. Odejít není ve středním věku zdaleka snadné. Jana Hlaváčová i Frej dokazují, že patří k naprosté herecké špičce. Drama o chvílích, které nechci nikdy zažít.85% ()
Československé televizní drama zobrazující situaci následující po rozvodovém řízení mezi Alenou a Hynkem Brůžkovými. Dlouholetá nespokojenost mezi manžely vychovávajícími plnoletou dceru Evu a dospívajícího Tomáše vyvrcholila tímto činem. V rolích manželů, kteří nebyli rozhádaní, spíše mezi nimi převládala otupělost a chyběla důvěra a snaha ve svazku pokračovat, se objevil L. Frej a J. Hlaváčová. Oba podali naprosto bezchybné herecké výkony, role L. Freje však byla podle mého názoru psychologicky náročnější a složitější, neboť byl zmítán proměnlivými stavy zoufalosti a jeho postava měla problémy sama se sebou. Manželka byla označována jako původce rozvodu kvůli jejímu dřívějšímu mileneckému vztahu a především současnému partnerovi V. Brabcovi, s nímž a se svým synem, jehož dostala soudně do opatrovnictví, chtěla začít nový život, avšak je potřeba vzít v úvahu její dlouholetou nespokojenost ve svazku s despotickým mužem se sklony alkoholismu. Manželovo pití bylo ve snímku pouze naznačeno, nebylo jasné, jakou měrou se o krach manželství zasloužilo. V jednom okamžiku se zdálo, že se J. Hlaváčová podvolí manželovu naléhání a zůstane s rodinou, avšak příliš brzy se ukázalo, že by to byla z její strany velká chyba. Hynek tento malý závan naděje a následný dopad na dno zoufalosti neunesl a jeho závěrečné prosby usilující o Alenin návrat v novém bytě J. Hlaváčové a sympatického V. Brabce byly marné. V rolích dětí pochopitelně nedobře snášející rozvod rodičů se ukázala E. Režnarová a J. Kalužný, v roli souseda Turinského majícího povědomost o Aleniných tajemstvích se představil F. Filipovský a Hynkovu nepřívětivou tetu ztvárnila M. Marešová. Vynikajícímu dramatu o dvou nešťastných lidech trpících ve společném soužití od režiséra E. Němce podpořených opravdu skvělými výkony hlavních představitelů uděluji s plným vědomím maximální hodnocení. ()
Ha, to bylo drama. Hugo, tedy vlastně Hynek, hraje svou klasickou habaďůru a je pro tentokrát zvláště slizkým manipulátorem. Ale nechť hodí kamenem, kdo je bez viny? Sešla se totiž v tom studiovým zpracování řádka dobře vykreslených charakterů s různě vyhraněným postojem. A dialogy se daly poslouchat, aniž by měl člověk pocit, jako by se snažil domluvit zmatenej idiot s hluchoněmým dementem. Jedná se o holé drama a navíc televizní inscenaci, takže 95 % akce se nutně přesunuje na intelektuální úroveň a v někdy očividně papundeklových kulisách (které nevadí) tak nějak nepřijde ani bombastický výbuch celé ulice ani zběsilá honička možným i nemožným. Naopak exploze a maratón hereckých výkonů je solidní stavební kámen pro postupné divákovo poznávání postav v rámci svižně sestříhaného průběhu. Nevím jak moc to bude pro ostatní stravitelné, ale za mě sice slabší, ale čtyři hvězdičky. ()
Reklama