Režie:
Francis VeberScénář:
Francis VeberKamera:
Luciano TovoliHudba:
Vladimir CosmaHrají:
Thierry Lhermitte, Jacques Villeret, Francis Huster, Daniel Prévost, Alexandra Vandernoot, Catherine Frot, Edgar Givry, Philippe Brigaud, Daniel Russo (více)Obsahy(2)
Nikdy se neptej, kdo je tu větší blb! Nakladatel Pierre Brochant má zvláštní druh zábavy. Jednou týdně se schází se svými přáteli na tzv. „Večeři blbců“. Každý má za úkol sehnat na večeři jednoho blbce. Čím větší blb, tím líp – o to větší bude zábava. Tentokrát se Pierrovi podařilo získat jakéhosi Francoise Pignona, který pracuje na berním úřadě. Jeho životní vášní je stavění různých objektů ze sirek. Má dokonce svůj katalog. Je nesnesitelně otravný a nekonečně přihlouplý. Jenže tentokrát to Pierrovi tak snadno neprojde. Při golfu mu vypoví záda, nemůže se ani hýbat a v tom přichází Pignon na večeři. Pierre si jen potřebuje pustit záznamník…, aby si společně s Pignonem vyslechl vzkaz o tom, že ho opouští žena. A tím začínají Pignonovy eskapády, které Pierra psychicky i fyzicky téměř zruinují... Vynikající situační komedii, jejíž divadelní verze byla uvedena i na našich jevištích, natočil „odborník na komedie“ režisér Francis Veber (Hračka, Kopyto, Otec a otec, Uprchlíci), který do hlavních rolí obsadil Jacquese Villereta, Thierryho Lhermitta a Daniela Prévosta. (Česká televize)
(více)Videa (2)
Recenze (624)
Výlupek francouzského humoru. Míněno v tom nejpozitivnějším slova smyslu. Zatímco Terminátor II zhmotňuje noční můru nezničitelného nepřítele, který člověka honí do úmoru a znovu a znovu vstává z popela, ústředním tématem Blbce k večeři je trauma, které se dostavuje za bdělého stavu a které se neustále vrací po celý život: co když si o mně někdo myslí že jsem blbec? Blahoslavení budiž opravdoví blbci, kteří si toto nejsou schopni uvědomit (a mezi něž, ó jaká hořkost tohoto filmu, nepatří pan Pignon). ()
86?... mně ty francouzský komedie připadaj furt stejný...za padesát let žádnej pokrok.....jakoby zábavní průmysl celýho světa ovládly plejstejšny a francouzi stále ujížděli na "takhle jedou páni"... já prostě tendleten jemný imbecilní humor nechápu....chce to trochu tý tvrdší reality...pár vodřenejch kolen a sem tam ňákej hematom ať se pohnem z místa....tudle sem šel městem trutnov na menší voslavu a naka babka vo francouzkejch holích venčila před barákem kluka.... ten behal zleva doprava jak na koksu,a hned zas vpřed a vzad,kopíroval brownův pohyb, s klackem v ruce šermoval na náledí a vydával zvuky jako "hádža", "tršš" a podobně...a bába se na něj utrhla, a začala na něj řvát,ať si stím klackem nehraje, ať ho ihned zahodí, a já jí říkám, klukovi ho zakážeš a sama máš dva ty mrcho... a bába ztichla natotata....a není se čemu divit.....kdo by se chtěl pustit do křížku s frajerem co vedne mlátí do zdi a vnoci krvácí z nosu ()
Skupina přátel okolo nakladatele Pierra Brochanta se baví velmi drsnou zábavou. Každý týden pořádá tzv.večeře blbců, kde se baví na účet hostů, které vynikají nějakou zvláštní zálibou a nikdy se nedoví, proč byli pozvání. Když má Pierre v záloze opravdu delikántní kousek - úředníka Francoise Pignona, který staví ze sirek repliky stavných světových staveb zraní si bohužel záda a nemůže na večeři přijít. Jenomže pan Pignon se vydá k němu domu...A čeká je opravdu neuvěřitelný večer. Musím přiznat, že titulní postava pro mě není žádný blbec v pravém slova smyslu, ba naopak. Klidně bych si ho zařadil na seznam filmových postav, které bych rád potkal i v reálném životě. Trochu pateticky si dovolím říct, že kdyby opravdu žil, bylo by na světě možná více dobrosrdečnosti, touhy po smíru a zábavy. Je to člověk, kterému jakoby pořád zůstala duše dítěte. Vynalézavý, hravý, přátelský, komunikativní, s velým zápalem pro věc ale trochu pomalejším chápaním, malinko porouchanou pozorností a tak nějak silným odtržením od reality, což mu háže klacky pod nohy. Proto se dokáže se lehce nadchnout, ale většinou všechno pokazí. Každý omyl se ale ovšem vždy snaží napravit a tak neustále dokola. Všechny tyto jeho vlastností spojí se postupně spojí večeru s jeho hostitelem, kterému se zrovna kdecos hroutí. Pan Pignon ale potřebuje všechno komentovat a napravovat a tak následuje gejzír neuvěřitelných nápadů, vychytávek, telefonních hovorů. Pignonových komentářů a slovních přestrelek ve stylu nahrávka-smeč, náhravka-směc, kde bych se skoro nebál říct, že co slovo to perla. Pan Pignon svou neúnavnosti přivádí jeho škodolibého hostitele do čím dál většího zoufalství a jeho tak dohání neuvěřitelná karma. Divák si tak může položit otázku ,,kdo je tady vlastně blbec?´´ a má odpoveď je zcela jasná , každopádně Veber nechává na divákovi ať si udělá vlastní názor a nic mu nepodsouvá. Když film po humorem nadupané hodině na posledních 15 lehce zvážní, dokonce to ještě pro jistotu odlehčí závěrečným fórkem, aby nic nevyznělo pateticky. Přičemž je zde ukryta velký myšlenka a hlavně je to naprosto dokonale poskladaný film, který má vyšší úměleckou hodnotu než kdejaké drama. Přestože se téměr celý odehrává v jednom domě, má velmi svížné tempo a dokonalou načasovanost vtipů. Postav je sice málo ale každá do filmu něco přináši a je zábavná. Vrchol je vedle titulního Pignona rozhodně daňový kontrolor Cheval v geniálním podání Daniel Prévosta. Ano, Chéval se svými vtípky, ksichty....a nezdárnou dohrou je kapitola sama pro sebe, ale já bych se v neposlední řade rád konečně dostal i k hlavnímu herci Jacquesovi Villeretovi. Tento roztomilý pán zahrál Pignona naprosto neuvěřitelným způsobem. Ba, on ten Pignon prostě JE a stačí mu jeden nevinný pohled svých dlouhých očí, aby si na svou stranu získal každého diváka. Nedokážu si snad představit nikoho jiného, kdo by takhle dokázal vystihnout Pignonovu křehkost. Geniální je i český dabing, opět hlavně v případě pana Pignona a Chévala. Blbec k večeři je prostě po všech stránkách dokonalý film s hereckým koncertem v hlavní roli. u kterého se minimnálně několiikrát do roka, vždy rád od srdce zasměju a trvá mi to už několik let. Když jsem svůj smích a nekonečné citování hlášek konečně dokázal přetavit i do smysluplného komentáře a objevit i další pozitiva, je asi načase si konečně tento skvost přidat do mé filmové Top 10. A na oslavu by mohl zapět vůl volů. A teď musím končit, mám pozvání na večeři. A kdybych to uměl, přípravím dopředu omeletku a do vajíček bych přidal kapičku piva. Mám totiž takovej trik. A poučení na konec: kohout je venku, bacha na slípky. () (méně) (více)
Podle ohlasů jsem čekala originální komedii. Komedii! Čekala jsem, že se zasměji, nebo alespoň pousmeji. Bohužel ani jedno ani druhé. Film má sice originální námět, ale hlavní lákadlo a to večeře blbců chybí. A stejně stále nechápu, co na tomto filmu všichni vidí. Nenadchne, neurazí....Pro mě lepší tři. ()
Skvělá zpráva, Francouzská komedie je stále kvalitní a zábavná. A velikou zásluhu na tom má Francis Veber, který točí stále skvělé komedie (ne-li lepší) jako za časů své největší slávy (např. s Pierrem Richardem). A stačí mu k tomu jeden barák, telefon, čtyři chlapi, dvě kočky (dvounohé, samozřejmě :-)), necelých osmdesát minut a hlavně perfektní scénář. Thierry Lhermitte a Jacques Villeret jenom dokázali jací jsou znamenití herci a jaký mají komediální potenciál. A jako třešínka na dortu je výtečný český dabing (Viktor Preiss s Václavem Postráneckým) a úvodní chanson George Brassense přeložený a přezpívaný Jiřím Dědečkem. Znamenité. ()
Galerie (32)
Zajímavosti (13)
- Pignon (Jacques Villeret) odkládá v jedné ze scén modré desky na pohovku a na ně aktovku. Když však bere aktovku, desky jsou v ní. (Pepy)
- Film je natočený podľa rovnomennej divadelnej hry Francisa Vebera. Aj v nej stvárnil postavu Françoisa Pignona herec Jacques Villeret, a to 600krát. (jesus666)
- Na začátku chytá letící bumerang pán s tmavými vlasy a bez brýlí. V dalších scénách už pokračuje starší prošedivělý s brýlemi. (Pepy)
Reklama