Režie:
Robert SedláčekScénář:
Bolek PolívkaKamera:
Michal KrejčíHudba:
David RotterHrají:
Bolek Polívka, Arnošt Goldflam, Karel Heřmánek, Ivana Chýlková, Jitka Čvančarová, Dagmar Havlová, Jiří Pecha, Milan Lasica, Miroslav Donutil, Karel Gott (více)Obsahy(2)
Vlastička umřela. Vesnický kostel, pohřební kočár tažený koňmi, farář, obyvatelé Olšan a souputníci zvláštního života Bohumila Stejskala (Boleslav Polívka), multimilionáře z vůle Boží, z Dědictví I. Trochu zestárli. Bohumil (Boleslav Polívka) taky trochu zestárl. Přibyly mu majetek, starosti, kilogramy a děti. Ztratil ženu svého života. Hraje hudba, zpívá místní ženský sbor Křepelky, jehož byla Vlastička členkou (a Bohuš je sponzorem). Smrt známého sbližuje. Všichni jsou smutní, nebo tak aspoň vypadají. Za zdí hřbitova zastavil starší Mercedes a z něj vystupuje rovněž zestárlá „hérečka" Irenka. Pozoruje pohřeb přes zeď, dovnitř se neodváží. Odjede před koncem obřadu... Smuteční hostina v Bohušově sídle. Jsou tu všichni, které známe z původního filmu. Zjišťujeme, že Bohuš si postavil ohromné sídlo ve farmářském stylu obklopeném zoologickou zahradou. Má rád svou dceru (Anna Polívková) a visí na šestiletém vnukovi, jehož učí jízdě na koni. Má vlastní chov koní a považuje se za odborníka na to. Už sedm let nepije a celkem si zvykl na peníze. Bohuš je smutný, ale smutek v jeho podání má velmi výstřední podobu. Téměř každá promluva se mu proplétá s pohřební řečí a duch Vlastičky postupně výrazně vstupuje do jeho mysli i jednání. Vlastička dávala jeho životu řád...vnutila mu kázeň. Teď je zase Bohuš sám. A smutný. Je na čase vrátit se ke kořenům...k flašce. Po sedmi letech se Bohuš zase napije. A bude to jízda, během které se bláznivě zamiluje do herečky, málem se stane filmovým producentem a majitelem zámku, málem přijde o vnuka, málem uvěří, že Vlastička pořád žije, přijde o několik miliónů, rozbije v přímém přenosu finále soutěže Hvězdy tančí, aby nakonec pod tlakem dcery a věrného přítele Arnošta (Arnošt Goldflam) dobrovolně našel klid a sebe samého v protialkoholní léčebně v tichém rozjímání s bláznivým JUDr. Strážným (Jiří Pecha). Velká jízda... i tak by se film mohl jmenovat, kdyby nenavazoval na už tak proslavený název dílu prvního. (oficiální text distributora)
(více)Videa (4)
Recenze (824)
Dědictí jako takové mám hodně rád, takže byla povinnost vidět i tohle pokračování, kde bylo předem jasné, že o žádný zázrak nepůjde. Zázrak to tedy opravdu nebyl a dalo by se i říct, že tohle pokračování je naprosto o ničem. Bez smyslu pro humor, ani ten děj nebyl průměrný, až teda ke konci trochu zajimavý byl, jinak to nemělo vzniknout. ()
Kdo neviděl neuvěří, ale radši nevidět, jen tak si aspoň zachováte pozitivní první film a nebudete si do toho plést ubohé pokračování. První půlka vyloženě hrozná až depresivní, sice druhá půle se mírně zvedá a nějaký ten náznak vtipu nezvětší ani neveliké pocity. ( Hodnocení: 3/10 ) ()
Několik nesouvislých poznámek. Komedie na slušné úrovni, ovšem s jiným režisérem by to mohlo klidně být i fiasko - je z toho cítit, že Sedláček to přece jenom trochu ohlídal, aby film nespadl níže, protože ty nápady Bolek při psaní scénáře občas tahal asi až z paty. Pár výborných vtipů, pár dobrých vtipů, pár vtipů nefungujících a vyznívajících do prázdna a jedna scéna, která mě v negativním smyslu tak šokovala, že jestli to nebyla skrytá narážka na Kameňák (musela být, úplně to z ní křičí!), tak to opravdu nechápu (je to ta s Křížkovou). Herci? Samozřejmě to občas drhne, nenapodobitelné chytilovské přirozenosti a autenticity už nikdy nikdo nedosáhne - zde jsou výkony už prostě klasicky "filmově komediální" - vyčnívá z nich skvělá etuda Ivany Uhlířové a především velkolepý Donutilův nástup na scénu, který se po všech stránkách povedl. Irénka, která není a Vlastička jako duch? Zbytečné a neúčelné. Povedená hudba, pěkné Krejčího nálety kamery, nenásilně vizualizující "návrat" po dvaceti letech. Celkově to rozhodně to není průšvih, pobavit se dá slušně a trapnosti je mnohem méně, než se čekalo - s přihlédnutím k okolnostem to asi dopadlo nejlépe jak mohlo a jsem za to rád. Na konci však i pod vlivem závěrečné písně stejně zůstane mírný smutek z toho, že co kdysi bylo (Chytilová, mladý Bolek, 90´s), už se nikdy nevrátí - paradoxně přesto, že ve filmu se překvapivě na staré časy vzpomíná mnohem méně, než by se od "návratového" filmu dalo čekat. Což byl myslím účel. ()
Už když se jen na chvilku zaposloucháte do těch umělých, unylých a stupidních dialogů, po deseti minutách vám bude jasné, že tahle neumětelská zrůdnost neměla nikdy vzniknout a jen pošpinila jméno legendárního prvního dílu.Bolek Polívka byl mým oblíbeným hercem, jeho výkony v Musíme si pomáhat, Pelíškách a konec konců třeba v poslední době i v těch sterilních Mužích v naději byly výtečné a on jako herec měl veliké jméno.Jako hodně lidí co mají hodně chtěl ale ještě víc a tak mu ta jeho megalomanská vidlácka farmička krachla a on musí znásilňovat svá nejslavnější díla a ke svému úplně idiostskému scénáři, který jako by psal úplně vyprahlý komik těsně před sebevraždou si najme toho nejubožejšího režiséra v české republice, který je schopný jít na hrad ve flísce.Na tomhle filmu není dobré vůbec nic a já odmítám uznat cokoliv, co by se snad dalo nazvat náznakem nějaké filmové práce.Když vidíte, že je možné u nás sehnat sponzory na něco tak stupidního a zbytečnýho, nechcete mít s českým filmem už nic moc společného.Naše domácí filmové vody jsou jak nahnilá žumpa plná zvratků a výkalů a naši ubozí čeští tvůrci si v ní dokonale rochní ty svoje vykrpený rypáky.Sračky se u nás točej, samý sračky.0%. ()
Kdepak, ani náhodou! Dobří holubi se nevracejí. Ale něco by se vracet mělo. Peníze za lístek do kina na tenhle paskvil. Pamatujete na toho pštrosa z jedničky? Ten totiž zobal a zobal... až vyzobal díru do hlavy Bolkovi Polívkovi i režiséru Sedláčkovi, když plodili tohle veledílo. Jen nevím, kolikrát bych musel zobnout já (viagru), abych se coby divák ztopořil a v tom jejich bordelu na kolečkách si aspoň něco užil. Kýč jak bič? Kdyby aspoň to. Bohužel jen nuda. Nuda trapná, nedotažená („hérečka“ Irenka versus houpající se auto), třeskutě „vtipná“ - humor opravdu k PO-PU-KÁ-NÍ, nuda nucená, o ničem krafající, cválající i volně plynoucí... a jako bonus i nuda létající ve vrtulníku nad krajinou (a to mám jako bývalý parašutista pro letecké záběry slabost). Zkrátka smrtelná nuda, jak na výroční schůzi spolku abstinentů.Tohle dílko bylo vyloveno snad z úplného dna jednoho z těch kýblů na Odmašťovně. Jediné plus filmu (kromě té plivající lamy, tam jsem se jedinkrát za film zasmál) spatřuji v tom, že Bolek si narazil svou žlutou rádiovku a nostalgicky si zavzpomínal na dobu před dvaceti lety. A očividně si to natáčení dost užíval. Tak abych mu nezkazil radost, když už chudák přestal chlastat (tedy ne on, ale jeho Bohuš), dám dvě hvězdy. Ovšem opravdu jen z nostalgie. ()
Galerie (34)
Zajímavosti (17)
- Stejně jako původní snímek Věry Chytilové produkuje film společnosti Space Films, první soukromá nezávislá produkční a distribuční společnost, která byla po roce 1989 v tehdejším Československu založena. (Posheidon)
- Dokončenie filmu bolo ohrozené kvôli alkoholu. Problém s ním však nemal Bolek Polívka, ale prekvapujúco režisér Robert Sedláček, kvôli ktorému sa natáčanie premenilo na peklo. „Vždycky večer po natáčení si Sedláček dal pár skleniček, sedl do auta a jezdil po okolí. Nikdo nevěděl, kde je. A ráno se pak několikrát hledal. Když se objevil, měl kocovinu, a byl na lidi ze štábu hnusný“, prezradil zdroj z natáčania. [Zdroj: ahaonline.cz] (kacer4)
- Během filmu se Bohuš (Bolek Polívka) několikrát zmíní, že dlužnou částku cca 7,5 milionů Kč již předal JUDr. Ulrichovi (Miroslav Donutil) v hotovosti v obálce, a to v roce 2005. Již od 1. 7. 2004 však platí v ČR zákon omezující platby v hotovosti mezi fyzickými osobami v max. výši 350 000 Kč. Oba se tímto svým jednáním tudíž dopustili minimálně přestupku. (Zilin)
Reklama