Režie:
Jean-Luc GodardKamera:
Raoul CoutardHudba:
Antoine DuhamelHrají:
Jean-Paul Belmondo, Anna Karina, Samuel Fuller, Jean-Pierre Léaud, Pascal Aubier, Raymond Devos, Krista Nell, Hans Meyer, Dominique Zardi, Henri Attal (více)Obsahy(1)
Příklon k existencialismu, pocitová platforma 60. let, hledání východisek - to jsou zdroje, z kterých vyvěrá příběh Ferdinanda, který přišel o práci a v bezútěšné situaci s pocitem zbytečnosti nachází útěchu ve vztahu k Marianne. Tento motiv je zakomponovaný do gangsterského podhoubí. Ferdinand se celou dobu domnívá, že Marianne je sestrou gangstera; rozčarování z poznání, že je jeho milenkou, zaplatí oba životem. Godardova svoboda vyjadřování vytváří osobitý styl díla, v kterém se slučuje subjektivizující proud s cinema-vérité a ústí do podoby pestré koláže. Svérázný, nekonvenční Belmondo využívá prostor na improvizaci, jeho projev osciluje mezi něžnými, humornými a vážnými polohami. Film je variací na známá godardovské témata: lásku, která přináší smrt, hledání svobody, problém jazyka a komunikace, romantickou představu o možnosti návratu k přírodě a deziluzi ze zklamání. O lhostejnosti, pocitu marnosti a cynismu moderní doby. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (140)
Už se našla zase! Co? Věčnost. Moře, které pro líná se se sluncem. Ó má duše věčná, chraň svůj vroucí slib, noc je nekonečná, ve dne bude líp. Tak se zbavíš zlosti, lidské poslušnosti, souhlasů a tíh! Poletíš jak vích... Není východisko, není naděje. Smrt je velmi blízko, jen klid prospěje. Už nevzejdou v páře atlasové záře, vaše ohnivost je povinností. Už se našla zase! - Co? - Věčnost. Moře, které prolíná se se sluncem. (A. Rimbaud: Sezóna v pekle, překl. V. Nezval) ()
JL Godard je špecificky filmovy tvorca a BLAZNIVY PETRIčEK tiež nie je "normalny" film.Bud na tuto hru zvanu filmovy experiment pristupite alebo nie a na zaklade toto film ohodnotite.Godard mal dobry vkus na herečky a Anna Karina patrila medzi ozdoby tohto filmu. ()
Tak svobodný film, jak jen to jde. Naprostá anarchie, která systematicky mapuje lásku, vztah a americký film. Přesahy odtud až na věky. Lahůdka, naprosto zdrcující filmařina, dlouhé záběry s úžasnou hudbou. Film málo sdílný, o to více odměňující ty, kteří jsou schopni opravdu vnímat. Jeden z vrcholů Godardovy tvorby a francouzské nové vlny vůbec. Ukázka toho, že experiment může bavit a těšit, pokud pochází z rukou mistra. ()
Nemecky nazov: Elf Uhr nachts ()
Je to kolektívna hystéria, ktorej podlieham sám! ()
Film pro umělce. Zkusil jsem to...nešlo to. Ale některé scény měly něco do sebe. ()
Jak u Konce s dechem zachraňovala a díky absenci příběhu vlastně tvořila fantastická atmosféra, tak Bláznivý Petříček už je jen naprostá blbost, kdy si rejža dělá co chce a nedá se na to koukat. Určitě tomu přispívá rozdílnost prostředí u obou filmů a pro mě také rozdílnost Belmondových partnerek. Oba filmy padli přesně na opačnou stranu tenkého ostří břitvy. Zbytku nadšenců pak už jenom zbude označovat to co se děje filmu za intelektuálno, ale pro mě je to ztráta času. ()
To i ta krev dřív bývala světlejší a nůžky do krku zezadu zapíchnuté mít nechceš. A nakonec si ustřelíš hlavu dynamitem? Godardovy filmy byly vždycky takové trochu divné. ()
Film mi svou typologií hodně připomínal snímek U konce s dechem. Prolíná se zde hodně témat a je zajímavé, že ve stejném roce hrál Jean-Paul Belmondo i v Muži z Hongkongu. Jean-Luc Godard se svezl na nové vlně svobody a jeho hrdinové hledají své místo ve společnosti. Jenže takové, kde by si mohli žít po svém bez povinností ale zároveň bez závazků, se vší možnou dostupností. Godard si pomáhá různými výrazovými prostředky, přičemž vznikají obrazové abstrakce a koláže. Pro Belmonda šlo o velmi neobvyklou roli. Jak už jsem zmínil, zakomponováno je hodně témat a jde o artový film pro náročného diváka. ()
Tenhle film už není pro běžného diváka, je to záležitost pro filmové historiky, asi jsem ho ani neměl hodnotit. Je to ukázka určitého vývojového stádia filmu, slepé uličky, odkud cesta nevedla dál (podobný případ jsou třeba Němcovi Mučedníci lásky, anebo jazzrock 70. let v oblasti rocku. Z celého filmu mi utkvěl v hlavě jen Belmondo, jak stojí v nějakém rákosí a filosofuje. ()
Poprvé jsem slyšel Belmondův hlas a byl jsem zklamán. Jirka Krampol ho daboval excelentně ()
„Pokus o film si vynucuje pokus o život“ JLG . Touha po svobodě a nezávislosti na konvencích je silná, a je-li doplněna láskou v prostředí částečně odloučeném od civilizace … jde o opravdový pokus o život, podle Godardova mota. Poetičnost snímku, existenciální až anarchistická posedlost a především nerovnoměrný milostný vztah je esencí filmu. Ferdinand/Petříček (J.P. Belmondo v takřka dokonalém herectví) je ponořen do knih, cituje literární ukázky a útržky básní, filosofuje o smyslu všehomíra, stále kouří…. Marianne (Anna Karina) je praktická a také tajemná femme fatale … zjevující se a zase mizející. S podivem, psal se teprve rok 1965, jsou přítomny časté připomínky válečného konfliktu ve Vietnamu. Protiválečné demonstrace mají svůj vrchol o pár let později. Formálně je film koláží několika stylů – existencionálního dramatu, gangsterké střílečky, romantického příběhu, road movie, muzikálu... Godard vkládá do filmu komiksové obrazy, pracuje s různým barevným tónováním filmu... a jak sám říká „film je to naprosto spontánní“. Jeden z vrcholů "nové vlny". ()
Jeden z mála filmů Mistra Belmonda který zas dokonale zmátl obalem. Romantická zápletka silně intelektuálně prorostlá-verši,dialogy a úseky klasické i globální literatury --->což nemusí zrovna každého diváka nadchnout. Ač jsem čtenář tak ani mě to po chuti nebylo 3 hvězdy za herecký výkon hrdinů + prostředí a taky za to že sem viděl ještě o něco horší filmy s Jeanem. ()
Godardovi prostě nerozumím. Na jednu stranu chápu že si film najde svoje fanoušky kteří film pochopí ve všech souvislostech, na druhou stranu podle mě je to jen slepenec úvah, monologů, dialogů, myšlenek a barevných záběrů které nemám šanci pochopit. Dal bych dvě hvězdy z úcty k Belmondovi, ale musim přidat třetí za to co předvedl na konci. Jako nabarvit si obličej na modro a omotat si palici dynamitem, tomu říkám chlapácká sebevražda. ()
Jsem Ferdinand! ()
Příběhová příležitost se vymanit z buržoazní společnosti a kompletně se tak odevzdat pocitu dobrodružství a svobody. Přehnaně intelektuální reflexe s improvizací a žánrovou kombinací komedie a tragédie, kterou Godard obohacuje různými narážkami a citáty, které vytváří přehánějící směs myšlenkových pochodů, které ve své podstatě nic neříkají. Upovídané, moralizující a lehce nesnesitelné. ()
Tento film byl u nás od své kinopremiéry (1967) dlouho nedostupný. Nezaznamenajíc jeho obnovenou premiéru ve filmových klubech (1985), uvedení na DVD (2007) ani jeho televizní premiéru (2017), dočkal jsem se jej teprve teď díky vysílání na ČT art. Jako dítě jsem od filmu díky názvu, hlavnímu představiteli a typickému snímku s Bébelem na přední kapotě automobilu očekával jakousi akční komedii. Chyba lávky! Po těch dlouhých letech jsem sice díky literatuře a internetu svá očekávání notně korigoval, ale stejně jsem na film připravený nebyl. Dostal jsem v podstatě trochu nepřehlednější U konce s dechem, jenom barevné a širokoúhlé. Něco mezi artem, noirem, existenciálním dramatem, milostným příběhem a téměř i muzikálem. No, bude to chtít vidět znovu (prve zmíněný UKsD se mi začal líbit teprve napotřetí). Zbývá dodat, že Belmondo měl v době vzniku Petříčka za sebou kromě UKsD či dramat Horalka a Statek už také divácké hity Cartouche, Záhadný kontraband, Muž z Ria nebo 100 000 dolarů na slunci a ve stejném roce, kdy měl premiéru Petříček, si zahrál také v dalším "de Brocovi" Muž z Hongkongu. ()
Náročná existenciálna roadmovie, v ktorej Jean-Luc Godard 5 rokov po Na konci s dychom, na ktorý vo filme niekoľko krát naráža postavou Lászla Kovácsa a fotografiou Patricie, sa znovu pokúša hľadať únik z úzkoprsého a vyprázdneného života bohatých elít, ktorých dialógy znejú ako reklamy na veci. Proti nim stojí intelektuál Ferdinand/Pierot, ktorý sa vydáva na útek pred týmto všetkým so svojou starou láskou Marianne, aby žil život pre život len tak bez cieľa. Žiaľ na tejto ceste naráža na mantinely reality nie len on, ale aj režisér a krehká logika príbehu sa triešti na márne kúsky. Režírovať to David Lynch, tak by z toho vzniklo temné dielo s dusnou atmosférou. Tu však zostáva produkcia plávať po povrchu a ťarcha emócií zostáva visieť na hercoch, ktorí to zvládajú len s obtiažami. Belmondo je scenárom tlačený do pozície zmäteného intelektuála, takže od neho sa vášne nedočkáme. Postava Marianne je naopak emocionálne expresívna až natoľko, že len vnáša do príbehu ďalší zmätok. 70% ()
Moc milé seznámení s panem Godardem. Čekala jsem větší krimi, ale ona mě přitom čekala celkem příjemná náročnější road movie, ještě ke všemu velice originálně zpracovaná... ()
Hm. Asi nejsem naladěná na tuhle vlnu. Vlnu jinotajů, symbolů, a co já vím čeho všeho ještě. Mně to prostě nebavilo. Konec byl drsný. ()
Reklama