Režie:
Yves RobertScénář:
Francis VeberKamera:
René MathelinHudba:
Vladimir CosmaHrají:
Pierre Richard, Bernard Blier, Jean Rochefort, Mireille Darc, Colette Castel, Jean Carmet, Yves Robert, Robert Dalban, Paul Le Person, Michel Duchaussoy (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Když se šéf tajné služby Louis Toulouse dozví, že se jeho náměstek, plukovník Bernard Milan, snaží intrikami dostat na jeho místo, nastraží mu léčku. Pověří spolupracovníka Perracheho, aby na letišti vybral libovolného člověka, kterého budou vydávat za tajného agenta. Perrache vybere prvního houslistu symfonického orchestru, Françoise Perrina, který přiletí z Mnichova s jednou černou a druhou hnědou botou. Jeho osobními strážci se stanou Pouchet a Chaparon. Od okamžiku, kdy vstoupí do letištní haly, je Perrin neustále sledován jak Pouchetem a Chaparonem, tak Milanovými muži vedenými Botrelem. V jeho bytě Milan umístí odposlechy a kamery. O tom všem, co se kolem něj děje, nemá Perrin ani tušení. Ve středu jeho zájmu je jen jeho milenka Paullette, harfenistka a manželka jeho kolegy z orchestru Mauriceho, se kterou se tajně schází. Maurice nic netuší, až jednou zastaví za Milanovou dodávkou, kde si pouštějí odposlech Perrina právě v okamžiku, kdy je u něj Paullette. Maurice zjistí, že v té době byla Paullette doma, a Mauricemu řekne, že má vidiny. Perrin náhodou uniká ze všech Milanových nástrah. Podle Milana je Perrin vodí za nos a vysmívá se jim. Vyšle za Perrinem agentku Christine, aby ho svedla a získala od něj informace. Oba spolu stráví noc. Ani tato akce nevyjde a Perrin s Christine se do sebe zamilují. Milan nařídí, aby Perrina unesli. Perrache sdělí Toulousemu, že má obavy, aby Milanovi muži Perrina nezabili. Toulouse je spokojen, podle něho Perrin už úkol splnil. Nařídí odvolat jeho osobní strážce. Perrache je však naopak požádá, aby Perrina víc hlídali. V bytě u Perrina se sejdou jak Milanovi muži, tak Pouchet s Chaparonem a navzájem se postřílejí, naživu zůstane jen Pouchet... (TV Prima)
(více)Recenze (176)
Já tedy čekal o dost třeskutější legraci. O tu se zde navíc ani tak moc nestará Pierre Richard, jako spíše agenti v čele s cynicky hláškujícím Jeaem Rochefortem. Nejde tedy o komedii, která ve vás vyvolá třeskutý smích, spíše o takovou úsměvnou anekdotu a pohodu, která z tehdejší ještě nemultikulturní a nezničené Francie vyzařuje. ()
Je s podivem, že se dosud žádnej šulda nepokusil tenhle film předabovat. Mělo by to být trestné. Původní práce pod taktovkou K.M.Walló (Oliva, Voska, Holý, Morávková, Cupák...) je novým originálem a vylepšením jinak dějově poněkud tápajícího snímku (ač širokou veřejností právem považovaného za kultovní dílko). Mireille Darc se mohla vysvléct i pro kameru. ()
Velkého blondýna jsem jako dítě miloval a dodnes si ho občas z nostalgických důvodů pustím, i když už se tolik nebavím. Došel jsem totiž k šokujícímu poznání, že napoosmašedesáté už to není ono! :-) Ale přesto hodnotím vysoko,protože: a) naivní, leč upřímná hravost francouzského originálu je mi tisíckrát bližší než upachtěnost remaku s Tomem Hanksem, b) skutečnou hvězdou pro mě není ani tak instantní popleta Pierre Richard jako spíš Jean Carmetv roli jeho okulichovaného přítele Maurice, c) věřím, že jestli vůbec existuje někdo, kdo ten film ještě neviděl, napoprvé se pobaví stejně jako já kdysi. 80% ()
Dnes už klasika Velký blondýn je skvělou parodií špionážních filmů, exceluje zejména Jean Carmet jako přítel Maurice, komika Pierra Richarda je sice trochu v pozadí, ale přesto i po letech tento fil dokáže pobavit ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! PRO IGNORANTA KRORIHO! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! ! : Američané jsou ti, kteří, nejen v tomto případě, kopírovali. Nejdřív se chlapče podívej na datumy vzniku obou filmů a pak něco piš, tvůj názor na kvalitu snímku respektuji, ovšem nesdílím, prostoduchost a vykradenost americké kopie, byť v podání Toma Hankse je typickou ukázkou amerického nepochopení evropského, v tomto případě francouzského, humoru a jejich pokus o přepracování v americkém hurástylu je sámzasebemluvící důkaz amerického smyslu pro demagogii a hulvátský patriotismus.... ()
Byl nenápadný večer, na ČT24 udělali sólokapra a do přímého přenosu se dostal Pierre Richard. Jeho vyprávění o filmech ve Francii, o jeho minulosti, o Vladimirovi Cosmovi a tom, jak má velice rád naši zemi, čemuž přispívá i fakt, že sám potvrdil, že nejlépe se mu hrálo divadlo před českým publikem, mě upřímně neuvěřitelně dojalo. Mluvil o České republice s nádherným zápalem. Mluvil o tom, že Češi jeho humoru rozumí, že si toho nesmírně váží, a že minimálně toto máme s Francouzi podobné. Po skončení se mi Pierre Richard vyšplhal na top žebříček francouzských herců a já neváhal a hned na to si pustil jeho jeden z nejslavnějších filmů. Líbilo se mi, jak tohle vlastně není typická komedie, ale kombinuje kriminálku a komedii tak, že si z kriminálky vybrala to nejlepší, ale pořád si z ní dokáže udělat neskutečnou legraci. Ihned, jak Pierre přišel na scénu jsem se nepřestal smát a udrželo mě to až do konce filmu. Velký blondýn se tak pro mě stává jedním z dalších francouzských filmů, které si rád v budoucnu zopakuju. ()
Galerie (37)
Zajímavosti (18)
- Scéna, keď Pierre Richard (François Perrin) zasekne vlasy Mireille Darc (Christine) do svojho zipsu na nohaviciach, sa v skutočnosti stala pri natáčaní a režisérovi sa zapáčila natoľko, že ju nechal vložiť do scenára. (Raccoon.city)
- Hlavnú rolu Francoisa Perrina si mal podľa predstáv spoločnosti Gaumont zahrať Claude Rich. Nepozdávalo sa im ani obsadenie Jeana Carmeta do úlohy Maurica, ale režisér neustúpil a trval na svojom. (Raccoon.city)
- Slavné šaty Christine (Mireille Darc) navrhoval slavný francouzský módní návrhář Guy Laroche. (Cucina_Rc)
Reklama