Režie:
Viktor TaušScénář:
Petr JarchovskýKamera:
Milan ChadimaHudba:
Petr OstrouchovHrají:
Didier Flamand, Oldřich Kaiser, Jiří Lábus, Julie Ferrier, Kati Outinen, Eva Jeníčková, Taťjana Medvecká, Ivana Uhlířová, Juraj Nvota, Zuzana Kronerová (více)Obsahy(1)
Na počátku kariéry vytvořili OSKAR, MAX a VIKTOR klaunskou skupinu Busters. Jejich klauniády představovaly ostrůvky svobody uprostřed nehybné bažiny rezignace v komunistickém režimu bývalého Československa. Pak se však mezi třemi klauny cosi vážného odehrálo. Jak se ukáže, národem milovaní klauni se mezi sebou nedokážou vystát. Nyní se Oskar vrací po třiceti letech z emigrace, aby v Praze uzavřel svoji uměleckou kariéru. Setkání s bývalými přáteli vede k nevyhnutelné vzájemné konfrontaci. Osud jim tak nabízí ještě jednu šanci, jak to naposledy pořádně roztočit. I po třiceti letech otázka zůstává stále stejná: Kdo se bude smát naposled? (Falcon)
(více)Recenze (192)
Klauni jsou typicky českým hořkosladkým svědectvím o tom, jak s lidmi dovede život zamést. Hlavní atrakce, totiž trio Kaiser-Lábus-Flamand, podavá velmi ucházející výkon. Má pozornost se však během projekce stočila od herců a scénáře k samotné formě snímku. Zaujal mě například dabing Didiera Flamanda, který je v dnešní době tak trochu retro. Rád bych také zmínil dynamicky stavěnou konstrukci celého díla, která k divákovi promlouvá ve vlnách. To všechno ve mě pomohlo vzbudit dojem, že Klauni jsou i přes ohrané téma vcelku originální tvorbou. 7/10 [KVIFF 2014] ()
Veselé nic. ()
O čem? Co? nevím. Nechápu. Omlouvám se. ()
Obrovská škoda, že fim s tak skvostným hereckým obsazením a úžasnou vizuální atmosférou stahuje do hlubin šedi scénář, který třičtvrtě scénáře jako by kroužil kolem jádra dramatu vztahu tří klaunských individualit a když k němu konečně dospěje, zmůže se jen na pár náznaků, které si má asi divák přebrat sám, a následně vyplyne do ztracena. Psychologie a jemné předivo vztahů střídá pustá konstrukce, která se pouze mechanicky rozvíjí do všech stran a nakonec zbývá spíše prázdná, notně nafouknutá bublina. Rakovina konečníku, domácí násilí, alzheimer, dávná láska a žárlivost - hodně velká nálož vážných témat na jeden film a ústřední motiv setkání rozeštvané trojice v ní obsáhne jen zlomek stopáže a vlastně se ani co se týče společných vztahů nikam zvláště neposune. Jarchovský už v Líbánkách způsobil rozpaky nad hranicí únosnosti filmového scénáře a tady bohužel tápe ještě více a dokazuje sáhodlouhými vysvětlujícími dialogy, že jeho psaní je čím dál více vhodné spíše pro papír než filmové médium. Naštěstí stejně jako v případě Hřebejka do popředí neustále vystupuje překvapivě obratná a vyspělá režie Viktora Tauše. Jen díky ní lze zapomenout na nedostatečnost děje a přítomných charakterů, jelikož Klauni každou chvíli podmaňují silnou atmosférou, vizuálními nápady a neustále přítomným podpovrchovým smutkem za plynoucím časem. Například způsob, jakým je pracováno se silně stylizovanou lokací Viktorova temného, sešlého domu prosvětlovaného jeho "vílou" má co do činění s filmovou magií velkých tvůrců. Rovněž ústřední trojice obsazená silnými hereckými osobnostmi hravě zakryje nedostatky napsaných postav, hlavně díky velkému prostoru na jejich rozehrání. Bohužel, u epizodních postav tento prostor chybí, a proto herecké jistoty jako Taťána Medvecká a Ivana Uhlířová nakonec nedokáží vystoupit ze svých mdlých charakterů. Klauni jsou tedy nakonec po filmařské stránce brilantní snímek evropské úrovně, který by mohl být ozdobou festivalů, jeho tvůrčí vzlet by však nesměl být bržděn scénářem, který se jeví jen jako neustále natahovaná expozice zásadního příběhu. Snad bude mít Viktor Tauš příště větší štěstí na zvolenou předlohu a jeho režijní talent se s ní protne a dosáhne tak vyšší roviny, ne pouze působivé ilustrace. ()
Snímek o osudech tří členů bývalé slavné klaunské skupiny s invenční a nápaditou filmařinou (přelety kamery, záběr skrz dveře pračky, přerývaní a splývání záběrů, dlouhé a naaražanované scény.) Celé to bylo takové úmělecké. Už od skvělé titulkové sekvence s formou starého praskajícího šumějícího filmu. Díky bohaté koprodukci to asi mohlo vypadat takhle více světově, ale osobně jsem nepochopil proč vedle (možná symbolicky obsazené) legendární domací komediální dvojice Lábus+Kaiser byl do třetí hlavní role obsazen v našich končinách neznámý předabovaný finský herec, i když na rozdíl od některých jiných cizích i domacích (Kaiserova manželka) vedlejších představitelů mi nějak nevadil. Hlavně ovšem: Hurá, hurá, hurá! Lábus konečně dostal pořádnou příležitost, což beru za skoro stejný zázrak, jako kdyby se mi podařilo vzít holku na rande. A Lábus i to pomlouvání kamarádů dokázal na druhou stranu podat svým zvláštním pozorovacím talentem coby zatrplý Čecháček hodně vtipně, zároveň si u toho sem tam zašaškovat či pohrát s hlasem. U jeho postavy se mi na oplátku dost líbila ta a starost o nemocnou manželku (v tentokrát skvělém podání finské herečky Kati Ouninen, která dokázala svoji lámanou češtinu využít k ještě autentičtějšímu výkonů.) a jak pěkně dokázal setříst chlápka, co měl zájem o dům (Klidně kuřte, my se pak osprchujeme.) Mně tady Lábuse bylo asi nejvíce líto a na oplátku mi přišlo, že jako jedinný tady dodává i trocha humoru (byť i Kaiserovi sem tam ujede nějaké to šaškování, ale po většinu času je netypicky civilní a překvapí...), Jinak se celý film (a vlastně i to úmělecké podání) nese spíše v melancholickém duchu (dokonce i jedinná pantomimická mezihra je taková melacholická) a jde z něho místy vážně smutek, ze staří, budoucnosti a vroubků z minulosti. Smutek, z velké části určitě pusobivý. Možná bych jenom trochu vytkl menší rozvláčnost, přičemž závěrečné sblížení mi zase přišlo podáno možná až moc zkratkovitě a nese se opět spíše v tom uměleckém lyrickém poetickém duchu...kdesi na svitící na zastávce uprostřed zamračeného dne. Taky mě trochu rušila postava mladého studenta předabovaná známým hlasem Kryštofa Hádka. A taky: Je jasný, že bych ještě rád na závěr viděl nějaké společné vystoupení kompletní trojice na pódiu! Ale formou, částečně i obsahem a (alespoň do určité míry) využitím národního klenotu Lábuse-Kaisera jde o milé zjevení s navrch vynikajcím netuctovým podmanivým hudebním doprovodem, které mě v prvním prosincovém večeru určitě potěšilo. Líbilo se. Tentokrát nebudu nadávat na nezasloužené nizké hodnocení, protože tohle asi nemůže sednout všem, jen škoda, že film možná nevidělo tolik diváků, ale Lábuse si alespoň všimla odborná porota a Cena českých filmových kritiků s Českým lvem je vskutku zasloužená. A ještě jednou vyzdvihnu, opravdu výbornou hudbu!! Možná to na konec zařadím mezi nejzajímavější filmy, co jsem letos viděl, protože v různých ohledech to je fakt osvěžující zjevení. Mám z filmu radost a klidně se někdy kouknu znovu. () (méně) (více)
Zvláštní hříčka. Je tam cítit pokus o evropský artový film, ale nemám moc dojem, že by se to dařilo. A shazuje to hlavně scénář a konec, který Vás sice nechá v rozpacích, ale v takových, že opravdu nevíte, na jakou stranu se vlastně vrtnout. Herecké výkony jsou zajímavé a minimum dialogů oproti herecké akci je jednoznačně k dobru. Ale určitá pachuť divného scénáře Petra Jarchovského ve mě přetrvává. Předabovaný Flamand to pak rozhodně nenapravuje. ()
Smutně nudné drama. 1) Film bez děje kolem mě těžkopádně prokulhal a ani 132 komentářů uživatelů ČSFD mi nepomohlo jasně definovat, proč to. Asi něco se scénářem, něco s režií. To jsem nebyl já, to byl Parkinson. 2) Marně přemýšlím, co dělal poměrně početný lucemburský a finský štáb. 3) Kaiserovi i Lábusovi role sedly, ale ze snímku mám pocity přinejmenším rozpačité. ()
Naprosto souhlasím s komentářem uživatele Borrtex. Film na úrovni, kterému chybí málo k tomu, aby mě opravdu zaujal. Ale na hlášku "Nedělej blbiny a pojď už šukat" nezapomenu :D ()
Dramatický příběh, ve kterém se odehrávají velice smutné osudy jednotlivých osob. Občas se objeví humorné scénky, který fakt stojí za to a do příběhu nenásilně patří. Tahhle skloubit žánry dramatu s komedií se musí umět a ne vždy se to povede. Viktorovi Taušovi se to povedlo perfektně! Film má neskutečnou sílu a kouzlo, které úžasně a čarovně doplňuje parání kamera a různé střihy a bez debat silná a úchvatná hudba Patra Ostrouchova! Bezvadný! Nemám slov! Výkony herců Jiřího Lábuse, Oldy Kaisera, Didier Flamanda v ústřední trojici hlavních postav jsou absolutně dokonalé a přirozené. I další herecké výkony vůbec neupadají, právě naopak, doplňují celkový dojem snímku a zejména Kati Outinem, která hraje partnerku Jiřího Lábuse (a vlastně je zasádní představitelkou celého příběhu), a má Parkinsonovu chorobu - její herecká kreace je geniální! Po dlouhé době konečně nevšední a umělecký snímek, který v českých zemích dlouho chyběl! Více takových filmů a budu spokojen. ()
Tři a půl. Většinu filmu moc smutné, ale s několika krásnými a vtipnými momenty: nejvíc mě asi pobavilo "hledání vlasů" nebo "léčitel". Zcela něco jiného, než jsem očekával. ()
Velmi těžký a na naše poměry hodně zvláštní film, u jehož hodnocení jsem na rozpacích. Klauni pro mě přesně vystihují definici toho slova - žádná prvoplánová legrace, nýbrž vnitřní smutek, který je přítomen ve všech zdánlivě vtipných skečích. Z celkové atmosféry na mě dýchla opravdu hodně těžká deprese a jakási bezvýchodnost stáří. Herecké výkony všech zúčastněných jsou výborné - Lábus získal asi životní roli, Kaiser opět dokazuje, že nemá problém s tragikomickou polohou a neznámý Flamand moc nezaostává, za zmínku stojí i obě zahraniční herečky, které jsou neméně výborné. Taušova režie hodně zajímavá a řekl bych i vyspělá a v rámci možností dle mého snesitelně artistní, některé dlouhé záběry fungují a tvůrce tu nemá jakoukoli potřebu exhibovat a přitom zachytit to podstatné. Problém mám se scénářem, který nedrží u sebe a je přílišně epizodický a někdy se až příliš dlouho zabývá tím nepodstatným a nezajímavým a to atraktivní tu je o poznání méně. Klauni je film, který zaslouží pozornost, i když nebude přijímán jednoznačně a zasloužil by si širší zahraniční distribuci, protože venku možná uspěje víc než doma. Nevěděl jsem, co od toho čekat a nakonec je mi líto, že musím zůstat jen u tří hvězd a lehkého nadprůměru, protože mít film lepší scénář, asi bych šel výš. 60% ()
Protože se za hodně dlouhou dobu jedná o pro mě nejlepší český film, tak dávám plný počet hvězdiček. Z hlediska hereckých výkonů netřeba komentovat, dějově mě to zaujalo od začátku, snímek nabízí řadu emotivních i vtipných scén a přibližuje hned několik ne zrovna šťastných osudů a „křivd“ minulosti. ()
Po několika letech zase český film, za který se nemusím stydět. Brilantní herecké výkony všech hlavních představitelů a zejména Jiřího Lábuse. Konečně za jeho kariéru byl na plno využit jeho talent. Film se pohybuje na rozhraní tragiky a komiky a mnohdy je velmi bolestivý. Ostatně jako život sám. Křivdy z mládí, smrtelná choroba. Po této klauniádě zamrzne úsměv na tváři. ()
pod vesele znějícím názvem se skrývá smutný, ale lidský film o třech bývalých kolezích, které životní osudy rozehnaly od sebe. Vzájemné sympatie jsou na bodu mrazu, ale jejich cesty se nevyhnutelně přibližují. Duo Kaiser/Lábus tentokrát ve vážných rolích, ale jde jim to na jedničku. Pro mě nečekané překvapení a navíc i příjemný vizuální zážitek, proto 4 hvězdy.[ PŘÍBĚH: 2 /// ATMOSFÉRA: 1 /// ORIGINALITA: 2 /// NÁLADA: 1 /// ART: 1 /// STYL: 2 /// CASTING: 3 (3*MAX) ] ()
Tenhle film mi vůbec nepřijde jako český, což myslím jako pochvalu. Nápaditá kamera, dobré vyprávění, pečlivě promyšlené scény a záběry. Speciální kapitolou jsou herci, Lábus i Kaiser mají konečně po dlouhé době šanci zahrát si pořádnou vážnou roli a pochmurná atmosféra filmu díky tomu většinu času funguje. Otravná je dějová linka s emigrantovou dcerou, ale kromě ní mi delší stopáž filmu nevadila. Konečně se u nás podařilo natočit vážný film, aniž by byl trapný nebo vás svými nedostatky neustále nevytrhával z diváckého soustředění. ()
Hlavním tématem filmu je vzpomínání na přátelství trojice klaunů. Vzpomínání, protože jejich cesty se působením osudu rozejdou a potom po dlouhých letech zase sejdou. Všechno je ale jinak a jejich životy se vyvíjejí v hlubokém kontrastu k jejich povolání. A nejtěžší věc je znovuobjevit společnou řeč. Kaiser a Lábus pro mě vždy tvořili nerozlučnou dvojici a nikdy by mě nenapadlo, že dosazením třetího, dokonce cizího herce může vzniknout docela příjemný a fungující celek. Co mě ale z požitku vytrhovalo, je vizuální stránka filmu. Obdivuji snahu nakládat se speciálními efekty, která u českých filmů není úplně obvyklá, mrzelo mě pak, že není dotažená do konce. Samozřejmě, film nepracuje s čistě realistickým světem, ale např. u scény na autobusové zastávce to na mě působilo nepříjemně amatérsky. V každém případě je to velký a odvážný krok vpřed, snad se ho povede na našem území i rozvinout. ()
Viktor Taus ako reziser natocil zatial len hodne dementne Snezenky a machri po 25 letech, no a po X rokoch Snezenky ... aj tento film. A je to taky nudny zvachanec, ze az. Logika kriva, zasadenie do normalizacie je dobre, ale nic sa tam dohromady nedeje a film nema tempo. Dalsia nudna sucharina, nic viac : 20 % ()
Občas tam zavane nepatrný průvan trapnosti, jinak nemám filmu co vytknout. Převážná většina hereckých výkonů je vynikající, divadelní scéna s anděly je dokonalá. Dobrý byl i scénář, hudba a režie. ()
Kaiser, Labus a Outinen hraji jako o zivot a je radost na ne pohledet. Pusobiva je i kamera. Bohuzel, pribeh me nemel cim zaujmout, k tomu jeste hodne pomale tempo a nuda, i kdyz pekna je na svete... ()
Nevím co měl ten film znamenat, co říct, a zda tam byly nějaké skryté významy, ale na naše česká měřítka je natočen kurevsky dobře. Oskar, Max i Viktor jsou zahraní fantasticky. Kaiser i Lábus v poloze nečekané a oba výteční. Dialogy jsou zajímavé a kamera vytváří atmosféru stáří dokonale. Film je to smutný, ale po jeho skončení jsem smutný nebyl, naopak. Dle mého názoru je to záležitost na evropské úrovni. V každém případě vysoko vyčnívá nad celou českou produkcí posledních let. 85% ()
Reklama