Režie:
Pierre Granier-DeferreKamera:
Nicolas HayerHrají:
Lino Ventura, Charles Aznavour, Pierre Brasseur, Françoise Rosay, Jacques Marchand, Daniel Ceccaldi, Paul Pavel, Jean Carmet, Irina Demick, Dorothée Blanck (více)Obsahy(2)
Tři zlodějíčci chtějí vykrást trezor, potřebují k tomu parťáka, který zafinancuje potřebné vstupní náklady. A tak se Edmond (Charles Aznavour) obrátí na svého bývalého spolužáka ze základní školy Maréchala (Lino Ventura). Akce skončí fiaskem a Maréchal jako jediný z party skončí za mřížemi. Po propuštění se svým bývalým komplicům hodlá pomstít za zradu. (Snorlax)
(více)Recenze (8)
Nikterak originální, ale správně cynická komedie. Spousta režisérských nápadů (montáž z vězení), proměna parťáků pobaví (hlavně ta Aznavourova), no a konec je typicky francouzský. ()
Tento příběh jsem po dlouhé době konečně dodíval a mohu říci, že mě nebavil, ač skvěle obsazen a zahrán, nenašel jsem si v tom to svoje.. ()
Správná francouzská kriminálka nepotřebuje potoky krve, aby udržela napětí. Byť Metamorfóza stínky byl teprve třetí film Pierra Granier-Deferreho, prokázal v něm svou zručnost. Později režíroval herce takových zvučných jmen jako Jean Gabin, Simone Signoretová, Jean-Luis Trintignat, Romy Schneiderová, Philippe Noiret, případně velkou herečku malých rolí Geneviéve Fontanelovou. Pro La Métamorphose des cloportes získal Lino Venturu. Později spolu natočili ještě La Cage (Klec). Metamorfóza stínky je napínavý krimi příběh, který bych rozhodně nenazvala komedií. I když závěrečný dějový zvrat bych při troše dobré vůle mohla považovat za vtipný. Váhala jsem mezi čtyřmi a pěti hvězdami, ale za bezvadný režijní nápad srovnání úvodu a samotného závěru filmu, dávám 5. ()
Pierru Granier-Deferrovi zřejmě komedie příliš nesvědčí a asi je dobře, že se příští dekádu plně našel na oplátku v psychologických a krimi dramatech. Tady sice ve svém raném snímku nabídl poutavé i lehce vtipné režijní nápady, ale u pár scén pro jejich vyniknutí (např. hry se světlem u barového vystoupení, zrcadla a loutky na pouti) mi připadalo, že film spíše prodloužují a ještě více dvíhají můj rozpačitý pocit z něj, vycházející z poněkud neujasného a častého střídání jednou vážného a pomalého, jindy zase silně komediálního zpracování krimi námětu. Zdařile je však určitě zpracován několikaletý pobyt ve vězení, kde se záběry z výročních filmových týdeníků jednotlivých roků střídají s útržky průběhu Maréchalova vězení a obojí sledujeme v zúženém formátu promítaného filmového záznamu. Sledovat mě film často celkem bavilo díky Lino Venturovi i Charlesu Aznavourovi, ale do nitra postav na scestí zločinu, podrazu a pomsty jsem se naplno nedostal. Přehlídka zejména vedlejších hereckých výkonů tu zdaleka netvoří to reprezentativní ze šedesátkové Francie a jak Pierra Brasseura většinou i přes jeho stylizované přehrávání celkem můžu, tady to už ve svých posledních scénách na můj vkus neukočírovaně přehnal. Šlo o jeden z posledních titulů s Linem Venturou v hlavní roli, který mi z jeho filmografie chyběl a s ohledem na zdejší sbírku nadšených reakcí jsem vkládal do Metamorfózy stínky větší naděje, no skončil u mě ako jeden z těch poměrně slabších. [60%] ()
Stará francouzská škola opět na scéně s excelentím Lino Venturou, kterému tyto role opravdu sedly. Profesionální kasař, který po svých komplicích tvdrě a nesmlouvavě požaduje satisfakci za pět let ve vězení, kam se dostal díky jejich amatérismu. Jenže pět let je dlouhá doba a najednou to už není ten svět, který znal. Lidé o jednoduchých věcech mluví složitě a nesmyslně a druzí se tváří, že tomu rozumí, lumpové už nechodí s brašnou plnou nářadí, ale podvádějí na daních a zlodějina a vraždy přestaly být pouze doménou mužů. Užil jsem si film a jednoznačně jsem vysázel pět hvězdiček. ()
PROMĚNA STÍNKY. ()
Zlatá šedesátá léta francouzského filmu. Skvělá kriminálka s nádechem humoru a s výtečným hereckým ansámblem (Ventura, Aznavour, P. Brasseur, Géret). Také bych vyzvedl vtipné dialogy Michela Audiarda, slavného scénáristy a později i režiséra komedií. Příběh se zaměří na paradoxní změnu, která se stane za dobu uvěznění Alpohnse. Zatímco předtím se zloději a lupiči pohybovali po Paříži s kasařským nářadím nebo páčidly, noži, boxery; po jeho návratu z vězení jsou ti samí "poctivými" občany, kteří v bílých límečcích podvádějí a kradou, vše napůl legálně, na daních a falešných projektech. ()
Příjemná kombinace komedie a krimi. Ventura dokazuje, že exceluje nejen v ryze vážném formátu. ()
Reklama