Obsahy(2)
Příběh hrdinů filmu Taxi do Tobruku se odehrává v říjnu roku 1942 v Libyi okupované německými jednotkami. Z jedné bojové akce komanda z Long Range Desert Group, zůstali jen čtyři muži. Když jim nepřátelské letadlo zničí auto, zůstávají ztraceni v poušti bez vody a radiového spojení. Jediné, co jim zbývá, je jít pěšky do El Alameinu. Stopy auta je zavedou k německé hlídce, která právě bezstarostně odpočívá v dunách pouště… Film je adaptací románu Reného Havarda a vychází z osudů příslušníků francouzských odbojových sil (FFL), kteří v rámci britských speciálních jednotek (Special Air Service) prováděli sabotáže na německých jednotkách Afrika Korpsu generála Rommela v letech 1942–43. Do hlavních rolí obsadil režisér Lina Venturu a Charlese Aznavoura. (Česká televize)
(více)Recenze (53)
Válečné drama se umně mísí s dobrodružnou komedií a místy to na mě působilo až pohádkově, nicméně s tím já problém nemám. Čtyři vojáci uvízli v poušti a po první půlhodině jsem měla pocit, že mám ten horký písek všude (chválím atmosféru snímku). Po zajmutí německého důstojníka pánové rozehráli zajímavou hru s všudypřítomnou myšlenkou, pochopitelně protiválečnou, a to poměřování chlapáctví bylo úsměvné, zejména tedy Krüger vs. Ventura. Jediné, co mi nesedlo, byla ta veselá (?), stále se opakující hudba, v závěru už mi rolovala ouška. ()
Nepřestanu obdivovat francouzskou schopnost smíchat zábavný dialog s obsažně velmi závažným tématem, tak aby divák oboje vnímal naprosto přirozeně, dokázal se zžít se situací hlavních hrdinů a díky tomu dostal na konci hodně bolestivou facku. Další francouzská geniálnost, která potvrzuje známé heslo v jednoduchosti je síla. ()
Jediným závažnejším problémom tohto ľudského príbehu uprostred krutej vojny je jeho subjektívna dĺžka, 95 minút by malo ubehnúť rozhodne rýchlejšie. No a aj samotný záver, ktorý pôsobí uťato, dnes by sme sa dočkali poriadneho akčného finále, čo by ale mohlo byť aj na škodu. Každopádne som od záveru očakával viac. Herecky sme na úplnej špičke, tu si nemusíme nič nahovárať. Paradoxne bol do postavy Nemca obsadený pomerne nesympatický herec, napriek tomu si dokázal postupne svojim spôsobom získať nielen francúzsku posádku, ale aj divákov. Stále sú tu však tie štyri mŕtvoly zo začiatku, akosi nie som schopný úplne prijať logiku, že zastreliť nepriateľa na diaľku kvôli potrebe auta je morálne v poriadku a následne ak nájdem niekoho ďalšieho, tak je väzeň a je tak zrazu chránený. Ale to je tá vojna, kde platia "iné pravidlá", ktoré aj tak nie som schopný ako humanista akceptovať. ()
Celý film si užíváte. Opravdu celý ... jenomže pak na člověka čeká tak silný zážitek, že potom ještě nějakou chvíli sedíte na židli, snažíte se pochopit, co se to doháje stalo a jen nestačíte utírat slzy. Dostala jsem ránu ze zálohy, kterou jsem nečekala. Prožijete s nimi celou tu jejich pouť přes poušť, vnímáte to klíčící lidské přátelství a poté, když už si jeden myslí, že ... ach jo. Francouzi mě nepřestanou překvapovat. Jejich filmy jsou natolik pocitové a natolik nevyzpytatelné, že si užíváte doslova každou minutu. ()
"Má pravdu, je zajatec. Nemusí kopať..." Stačilo prečítať obsah a hneď som vedel, že tento film bude pre mňa zaujímavý. Príbeh o putovaní štvorice francúzov a jedného nemeckého zajatca rozpálenou púšťou jednoducho nemôže dopadnúť tak zle. Postupné zbližovanie medzi nepriateľmi má veľmi dobré protivojnové posolstvo a podpichovačné dialógy som si užíval. Zaujímavé, že režisér našiel zvláštnu rovnováhu medzi vtipnými a vážnejšími scénami i scénami vhodnými na zamyslenie a celé to pôsobí celistvo a nerušene. Hláška z filmu, že človeka musíš zabiť skôr než ho spoznáš, tu naozaj platí, pretože z nemeckého kapitána sa postupne stal správny chlap. Jeho úsmev, v scéne kde zaspal a ráno sa zobudil opäť ako zajatec ma veľmi pobavil. Záver, trochu šokujúci, vzhľadom na predchádzajúce minúty, ale i taká je vojna. V sekunde sa dokáže všetko zmeniť. 80%. ()
Galerie (29)
Zajímavosti (7)
- Tři z vojáků, trmácející se pouští, mají Sten gun (britský samopal). Čtvrtý z nich má německou pušku KAR 98K. (Winster)
- V jedné sekvenci mluví Gensac (Maurice Biraud) s Goldmannem (Charles Aznavour) o ulici Monsieur-le-Prince v Paříži, což je ulice, kde se Aznavour narodil. (classic)
- Postava Lino Ventury (Theo Dumas) je označována hodností „brigadýr“, zatímco jako střelec námořní pěchoty by se normálně jmenoval „rotmistr“. Tento zmatek může být způsoben tím, že jeho tři další spolubojovníci pocházejí z armády, zejména Jensac od husarů, kteří toto hodnostní označení používají stejně jako vojáci z tzv. jízdních zbraní. (classic)
Reklama