VOD (1)
Série(2) / Epizody(18)
Obsahy(2)
Po 250 letech strávených v hibernaci je oživený vězeň, který si může vydobýt svobodu jediným způsobem: musí zjistit, kdo je vrah. (Netflix)
Videa (3)
Recenze (245)
Každý, kdo v životě viděl dvě tři sci-fi, už viděl i Altered Carbon. Obvykle si užívám filmy a seriály, které jsou splněnými vlhkými sny fanoušků sci-fi, třebaže jsou zoufale neoriginální (Ex Machina, Book of Eli, Rogue One,...), ale Altered Carbon bez špetky studu vykrádá jednotlivá témata a míchá je do tak otravně nezáživného a nenápaditého pejsko-kočičkového dortu, že ho už teď zkraje roku můžu prohlásit za průser roku. Zatímco z něj tedy dolary ze štědré produkce srší všemi směry, snaží se v desíti dílech rozjet zbytečně překombinovaný příběh, kde jsou zajímavá témata jen do počtu (příjemně noirový detektivní příběh kolem zabité prostitutky, traumatizovaná dcera uvězněná ve virtuální realitě) a mdlé, stokrát viděné osudové kecy s příměsí komiksových klišé hrají prim spolu s efektní, ale otřesně natočenou akcí. I jinak docela sympatičtí herci jsou zde vedení tak těžkopádně, že děj nemají šanci utáhnout - přitom třeba takový Kinnaman svým partem v House of Cards konkuroval i Spaceymu, zde naopak se sarkastickým nadhledem a vždy kamennou tváří nudí k smrti. Rozhodující třetí hvězda je nakonec jen a pouze za The Kills v poslední epizodě, ale další série, pokud nějaká bude, mě ani trochu nezajímá. ()
Kyberpunk jako pesimistická vize budoucnosti. Technologický pokrok vedl k nerovnosti mezi lidmi. Ty ohrožuje materiální bída a nejistota vlastní identity v prostředí, kde nelze rozlišit mezi robotem a člověkem. Seriál Altered Carbon takovouto vizi z kyberpunkových klasik ve světě plném deště, neonů a oživlých reklam dále rozvádí. Inspiraci čerpá v Blade Runnerovi. Ze seriálu, který nezastírá brakové kořeny cítíme větší rozpočet. ()
Seriál, kde jsou lidská těla pouhými schránkami a vědomí (duše) se ukládá do čipu, který lze vložit do libovolného pouzdra, má 3 obrovské přednosti: 1) čistokrevný futuristický vizuál, který musel Netflix přijít na obrovské peníze, 2) velice zajímavá kriminální zápletka se zajímavým rozuzlením a 3) svým způsobem komorní příběh o smyslu života bez "pravé" smrti a dopadech nesmrtelnosti, která je jen pro ty nejbohatší. Opravdu pestrý seriál, který je i perfektně herecky obsazen a ač se může zdát, že vykrádá jiné seriály, tak spíše se jen chytře inspiruje a skládá jim hold. 95 % ()
Před tím, než jsem na seriál kouknul, tak jsem četl dost nadšených reakcí, ale také dost reakcí, které byly dost zklamané. Jsem velmi rád, že se mohu přidat na stranu barikády, která z tohoto seriálu je nadšená. Já osobně jsem velmi spokojený, ale k absolutní spokojenosti mi něco málo chybělo. I tak si Netflix a tvůrci zaslouží obrovskou pochvalu, že do tohoto projektu šli, a taky že ho pojali dost nekompromisně. Žádné zavíraní očí, žádné pohledy stranou. Násilí, drogy, a sex s nahotou v plné míře. Důležité je, ale zmínit, že to má své opodstatnění a není to jen, kvůli nějaké kontroverznosti. Velmi se mi líbila vizuální stránka seriálu, která je famózní. Spoustu nápadů, zajímavý svět plný detailů a propracovanosti. Daný svět působí velmi živě a originálně. Co se týče příběhu, tak ten se mi dostával pod kůži malinko déle, ale jakmile tam byl, tak jsem byl velmi rychle zaháčkovaný a těšil jsem se na každý díl. Některé věci mě nesedli, ale na druhou stranu jsem některé věci o to více docenil. Dost hodně mě sedli herci, kteří hrají velmi dobře. Joel Kinnaman je dobrý a svou roli zvládl, a krásně jsem mu to celé věřil. Martha Higareda si mě naprosto získala a má nejlepší roli v celém seriálu. Velmi se mi líbila Dichen Lachman protože předvedla dost dobrý výkon. Totéž platí i pro Renée Goldsberry, jejíž linka mě bavila. Z vedlejších postav jsem si užil Jamese Purefoye a Chrise Connera. V seriálu mě bavila jak akce, tak i klidnější scény plné emocí. Některé věci působily béčkověji, ale to mělo svůj účel, a neberu to jako zápor. Ve výsledku jsem se seriálem dost hodně spokojený a budu vyhlížet druhou řadu, a doufat. ()
Galerie (136)
Photo © Netflix
![Půjčovna masa - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/162/252/162252800_893a1f.jpg)
Zajímavosti (10)
- Každá epizoda 1. série je pojmenována podle jednoho z klasických filmů ze žánru Film Noir, což byl žánr populární v letech 1941–1950. (Tomas_TM)
- Termín „Reálná smrt“ označuje v seriálu událost, při které je zničen čip v zátylku člověka a znemožňuje tak přenést mysl do jiného těla. (Tomas_TM)
- Důvod, proč se nesmrtelným zbohatlíkům říká „Meths“, je odkazem na Methuselaha, který byl podle biblické pověsti nesmrtelným. (UncleMorty)
Jakmile se kyberpunk dostane ze stránek knih na plátna či obrazovku, vládne mu příliš často těžko přijatelná ustrašenost a nedostatek invence. Altered Carbon, který je adaptací románu Půjčovna masa Richarda K. Morgana, trpí všemi nedostatky a špatnými stereotypy, které se s žánrem ve filmové podobě pojí. Za prvé: zdá se, že existují dva předobrazy, kterých se všechna další díla drží zejména po vizuální stránce - Blade Runner Ridleyho Scotta a japonská manga a anime Ghost in the Shell (sem tam ještě Matrix, což je ale kapitola sama pro sebe). Nic proti citacím, ale ve vědomí většiny filmařů jde zřejmě o jediné dvě úspěšné a známé kyberpunkové adaptace, tudíž ztvárnění jejich světa kopírují až příliš často a až příliš otrocky. V důsledku čehož se zdá, že se zastavil čas a že žánr, který jinak pobízí k různorodosti, vizuálně ustrnul podobně jako punkrocková móda na roztrhaných džískách, čírech a křivácích. Za druhé: kyberpunk sice zdůrazňuje sociální rozdíly a třídní konflikty, ale zejména ve filmové podobě se člověk setká se striktně vyhroceným černobílým viděním: bohatí jsou bez výjimky zlí psychopaté, kteří mají přístup k technologickým vymoženostem, oběti i hrdinové jsou pak vždy z nižších tříd, přičemž bojují proti nějaké technologické záležitosti, která zapříčinila společenskou nerovnováhu. Svět je ovšem mnohem složitější, přičemž tahle dualita zlých boháčů a hodných chudáků (nebo alespoň „obyčejných lidí“) je bohužel již tak nudný stereotyp, že nefunguje ani v metaforické nadsázce. Paradoxně je pak Altered Carbon fanaticky technofobní film (podobně jako Matrix, Elysium, In Time, americká hraná verze Ghost in the Shell atp.), jehož ideálem je jakási vágně definovaná přirozená lidskost. Je ovšem třeba poznamenat, že klasiky žánru takhle primitivní nejsou - když si člověk přečte Gibsona, Stephensona, Shirowa (nebo se podívá na animované Ghost in the Shell), sezná, že zobrazované konflikty nikdy nejsou podávané takto primitivně. Divák nechápe, proč se scénáristé obtěžují celkem fungující předlohy složitě přepisovat do úplně jiných nekonzistentních konstrukcí, jestliže by výsledek dopadl mnohem lépe, kdyby si ušetřili práci a prostě děj knihy “jen převedli” do obrazu, když už provozují seriálovou adaptaci literárního díla. Za třetí: scénáristé si zřejmě zvykli na to, že young adult čtou i dospělí, a normy vyprávění tomuhle předpokladu přizpůsobili tak, že lze stěží najít v rámci filmového sci-fi mainstreamu cokoli chytřejšího, než jsou Hunger Games. Altered Carbon tak v nijak originálním a poměrně přímočarém vyprávění, které přitom občas trpí nedotaženou dramatizací vývoje, kombinuje makabrózně patetické scény (moje srdce, které jsem si ve virtuální realitě vyrval doslova z těla, patří tobě) s hysterickým herectvím a ne moc smysluplným dějem. Postavy jsou nějak charakterizované, ale pak jednají úplně jinak – přes svůj dokonalý výcvik a proklamovanou chladnokrevnost se například z nepochopitelných důvodů (když pomineme špatně napsaný scénář) dopouští nesmyslně iracionálních výbuchů a školáckých chyb. Svět obsahuje navíc spoustu nekonzistencí, jejichž výčet by zahrnul samostatnou recenzi. Např. časový vývoj – postavy žijí stovky let, ale společnost se nemění, vypadá jako naše aktuální představa blízké budoucnosti zamrzlá v čase. V technologicky rozvinuté civilizaci kolonizující sluneční soustavu policejní sbory používají na chlup stejnou uniformu celé dlouhé dekády a estetika se odkazuje výhradně na naše moderní umělce – že by šlo o ilustraci tezí o zamrzlé postmoderní kultuře, jak je podává filozof Michael Hauser? (haha) Jeden díl mi přišel záměrně napsaný tak, že každá postava v něm musí mít alespoň jeden hysterčák (počítal jsem je). A navíc seriál selhává i v žánrových aspektech, ve kterých by to člověk nečekal – jeden příklad: Takeshiho sestra je v jedné scéně neporazitelná ninjovská asasínka, přičemž o deset minut později se chová, jako by neměla žádný výcvik – nechává nesmyslně zničit množství svých velmi draze vyrobených klonů, které jen tak nabíhají na nepřítele, aby jim prostě prostřelil hlavu. Ve stejné scéně si nejprve počíhá, chytí útočníkovu automatickou pistoli správně za hlaveň, aby ji po jednom bodnutí střepem opět pustila a nechala se jí střelit. Nehledě k tomu, že útočníkem je v tomto případě elitní policistka se speciálním výcvikem, která přitom před sebe svou zbraň strká s nezastřenou touhou po vlastním odzbrojení. Dvě superelitní vylepšené bojovnice se tak střetávají způsobem, kdy člověk pochybuje, zda jim někdy někdo dal alespoň základní přednášku o způsobech sebeobrany. Různorodých nesmyslů je ale v seriálu opravdu hodně. Filmový kyberpunk zřejmě čeká na svého vizionáře, který mu dodá osobitou vizi (místo aby jen opakoval desítky let staré vize jiných) a dostane jej na patřičnou úroveň, neboť tenhle žánr by si zasloužil emancipovanější přístup, než jakou ukazují přizdisráči z tvůrčího týmu Altered Carbon. () (méně) (více)