Režie:
Mamoru HosodaScénář:
Mamoru HosodaHudba:
Masakacu TakagiHrají:
Aoi Mijazaki, Kódži Jakušo, Šóta Sometani, Haru Kuroki, Lily Franky, Mamoru Mijano, Masahiko Cugawa, Sumire Morohoši, Jó Óizumi, Kumiko Asó, Suzu Hirose (více)Obsahy(1)
Příběh o důležitosti rodiny, lásky a cti vyniká fascinujícím mistrovstvím animace japonského režiséra Mamoru Hosody. Devítiletý Kjúta je obyčejný kluk z moderního Tokia. Hodně věcí o životě ještě neví a neměl dosud ani tušení o tom, že vedle reálného světa existuje ještě skrytý fantazijní svět obývaný zvířaty. Až do chvíle, než se v něm náhodou sám ocitl. V kouzelném světě Džútengai ale nejsou lidé příliš vítáni a celou zemí navíc zmítají nepokoje s nástupem nového panovníka. Chlapce se ujme osamělý medvědí válečník, aby ho uchránil nebezpečí v neznámém světě. (AČFK)
(více)Videa (3)
Recenze (54)
Fantaskní středověký svět příšer "za zdmi" soudobého Tokia zůstává z majoritní části neprozkoumán, takže musíme akceptovat, že o něj vůbec nejde. To důležité představuje dospívání (resp. dospění) osiřelého frackovitého kluka a nepodlehnutí temnotě osamění či jinakosti - pomocí silné vůle, výcviku, přátel, nalezením místa na slunci. Na akci se netěšte (i když závěrečná velkolepá velryba pod ulicemi metropole stojí za to), rozvážné anime se více zaobírá hlubšími "existencionálními" aspekty lidské duše; zároveň však rozehrává vtipnou báchorku o vzájemném, až rodičovském sblížení hádavého učedníka s nabručeným, prostopášným, cholerickým mistrem. ()
Fakt, že nikdo nevidí, že ve světě příšer je minimálně jedno další lidské dítě, které na sobě nosí mrtvého občana světa příšer, mi svou hloupostí připomnělo Pokémony, v nichž Rakeťáci dokázali skrýt svou identitu s podobně nepochopitelným umem. Takové drobnosti trochu kazí požitek ze scenáristické hry 'kdo koho vlastně učí'. ()
Bakemono no ko má určitě docela dost nedostatků, je to až moc dlouhé, místy nelogické a závěr je tak nějak hektický se spoustou CGI bordelu, že se v něm celé poselství o tom, že každý člověk má v sobě temnotu, s kterou musí bojovat, tak nějak ztrácí... Na druhou stranu je to zajímavý a příjemný příběh s pěknou animací, povedenou hudbou a vcelku sympatickými charaktery na který se mi dobře dívalo a který mě celé dvě třetiny hodně bavil (o podle mě nepříliš povedeném konci jsem se už zmínil, ještě přidám, že byl až přehnaně sluníčkový, což se mi tam po tom všem tak nějak nehodilo). Takže když si to shrnu tak mě Mamoru Hosoda v podstatě příliš nezklamal, ale proti Vlčím dětem to bylo málo hluboké, proti Letní válce méně vtipné a proti Dívce, která proskočila časem méně zajímavé. Zatím asi nejslabší film pana Hosody za posledních 10 let, ale i tak je to u mě nadprůměrné dílo. 6,7/10 ()
Tak tohle mě hodně moc sedlo. Moc jsem si o filmu nezjišťoval a o to více jsem byl překvapený, jak moc si mě získal. Něco podobného se loni povedlo Písni moře, ze které jsem byl taky hodně nadšený. Kluk ve světě příšer má zajímavý příběh, který sice není úplně neoriginálnější, ale to je ten nejmenší problém. Osobně bych příběh popsal jako kombinaci Cesty do fantazie a Kung fu pandy. Vím, že to přirovnání zní zvláště, ale takhle nějak bych film popsal. Režisér Mamoru Hosoda výborně vystavěl příběh na odcizení a ztrátě rodiny a celé to zaobalil do paralely výcviku, vztahu s náhradním otce/mistrem, který zažil to samé. Hodně tomu pomohlo i to, že film má dvě rozdílné poloviny. Zatím co první je o výcviku a přijetí do nového prostředí, tak ta druhá je o tom, přijmout za sebe zodpovědnost a zkusit si jít svou cestou. A tohle film prodává strašlivě lehce a nenuceně, a krom několika slabších momentů, je to skoro krasojízda. Říkám skoro, protože film je zbytečně dlouhý, akční finále je super, ale obešel bych se bez něho(ale bez závěrečného souboje ne) a hlavně ztráta tempo v druhé půli filmu je ze začátku dost znát. Je vidět ten odklon a hlavně posunutí v příběhu. Naštěstí je to udělané neurážejícím způsobem a má to několik krásně vygradovaných scén plný emocí. O to více pak funguje zvrat v druhé půlce a samotný smysl závěrečného souboje. Film je vizuálně krásný a dost se mi líbilo, že není dokonalý, a že některé postavy nejsou úplně nejhezčí a místy vypadají jako příšery, kterými mají být. Velkou pochvalu si zaslouží práce s postavy, která je zde výborná. Ať už jde o hlavního hrdinu Kyuta, Iozena nebo nejlepší a nezajímavější postavu filmu mistra Kumatetsu, kterého jsem si hned zamiloval. Nejsem velký znalec anime a prakticky vše co jsem viděl měl vždy na starosti Mijazaki. Ale i přes tento nedostatek mohu všemi deseti doporučit Kluka ve světě příšer, protože je to velká pecka. ()
Zase jedna krásná ukázka japonské animace, kdy na první pohled máte pocit, že se jedná jen o něco, co navazuje na klasické fantasy příběhy o Opičím králi, ale ve skutečnosti se jedná spíše o film, který si bere to nejlepší z akční školy a přenáší to do roviny, kde je to přístupné dětem. Přesto dovede vyjádřit silné emoce. ()
Galerie (66)
Photo © Gaumont Distribution
![Kluk ve světě příšer - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/160/617/160617749_a0489b.jpg)
Reklama